PODLE SKUTEČNÝCH UDÁLOSTÍ. POZMĚNĚNO PRO DRAMATICKÉ ÚČELY.
TĚLO V OHNI
8. KAPITOLA: 1. KVĚTNA 2017
Vážení zákazníci, za nákup nad 100 eur dostanete slevy do PortAventury.
- Máma pořád drží dietu, ne? - Jo.
Takže toho sní za tři.
Mami, slyšíš mě?
Jsem na parkovišti, blbne tu signál.
Haló?
Poslouchej, ťunťo.
V krámě jsem dostala kupony do PortAventury.
Napadlo mě, že až to uděláme…
můžeme si tam na víkend zajet.
Dej mi vědět.
Odkud je ta zpráva?
Našli jsme ji mezi odeslanými zprávami v Rosině telefonu.
Bylo těžké ji získat, protože ji smazala.
Komu byla určená? Kdo je „ťunťa“?
Z dalších zpráv víme, že tak říkala pouze Albertu Lópezovi.
- Ze kterého je dne? - Z 30. dubna.
Den před Pedrovou smrtí
Rosa navrhuje Albertovi návštěvu zábavního parku.
Tedy až poté, co udělají „to něco“.
Mohla tím myslet vraždu Pedra?
Je to možné.
Rosa se po vraždě svého partnera chtěla pobavit na horské dráze.
Pedro byl pro ně překážka, přítěž.
Pouhá věc.
Pedro ten den poslal zprávu tchánovi s tchyní, je to tak?
Ano.
Zprávu, kterou uslyšíte, poslal v době, kdy vznikal plán, jak ho zabít.
Jen pár hodin před jeho realizací 1. května 2017.
Juane, jak se máte?
Chtěli jsme vás s Rosou zítra pozvat do La Torre.
Dáme si kuře.
Bude to fajn. Má být hezky.
Dobré ráno.
Je hezky?
Je krásně.
- Super. - Tak vstávej.
- Šup. - Pedro.
- Vaši nás čekají. Nasnídáme se? - Dost!
Přestaň, Pedro. Nech toho.
- Myslím si věc! - Jakou?
A kde je to gazpacho?
Začíná to na V.
Kam se podělo?
Ono nebylo pro mě?
Neříkej mi, žes ho vypil.
- Volant! - Jo!
- Koupíme ho po cestě. - Ne, už tak jedeme pozdě.
- Teď já. Myslím si věc! - To nám stačí.
- Nestačí! - Myslím si věc!
- Tak nakoupíme. - Nikde stavět nebudeme.
- Jedeme pozdě! - Haló!
To stačí, Sofío!
Přestaň blbnout. Polez ven.
- Ne, mami. Pusť mě! - Řekla jsem ven!
To stačí, nikam nejedu. Zavolej vašim.
- Cože? - O malou ani gazpacho nejde.
Nemůžeš mě vystát!
„Už mám dost těch tvých záchvatů. Co ještě musím udělat, abys mi věřil?“
Tuhle zprávu Rosa v minulosti poslala Pedrovi.
A takových bylo víc.
Nebyli dokonalý pár?
Smazané konverzace z jejich telefonů dokládají,
že mezi sebou měli oboustranně toxický vztah.
Až do konce?
Během posledních dní panovalo jakési příměří.
Rosa nechtěla vzbudit podezření, že něco chystá.
Pedro!
Promiň.
- Jsem podrážděná. - Jo.
Nedostala jsem to.
Možná je to jen tím.
Ty kráso.
Našim ani muk.
Ani Sofíe prosím.
Sofío.
Vezmi si tamhlety hrábě.
- Pozor. - Pomoz nám shrabat listí.
- Tak jo. - Takhle.
Moc tady o to nedbá.
Vždyť marodil. Co bys chtěla?
Snad oba naberete síly. Vypadáte trochu… já nevím.
Jak?
Brzy zase nastoupím.
A Pedra brzy postaví do služby.
Co je?
Říkám snad něco?
Ne, ale vidím ten tvůj pohled.
Já nevím, dřív vypadal
spokojenější a ty taky.
Už se přes to dostáváme.
No fakt.
Byli jsme na klinice.
Aha, já myslela, že jste to odložili.
Ne.
Dočkáš se dalšího pumprlíčka, uvidíš.
Děti všechno spraví.
Ach bože.
Nechci ti radit, ale tamhle bych viděl zeleninový záhon.
- Jo? - Jasně.
Co myslíš ty?
- Já? - Jo. Tamhle.
- Když se o něj budeš starat sám… - Dobře.
Já Juana varovala, že z ní bude princezna, když ji bude rozmazlovat.
- Přeháníš. - Ale no tak.
Ale víš co? Líbila by se mi tu dřevěná vířivka.
Jak má okolo ty světýlka?
Dobře. Vířivka. A co ještě?
- Řekněte si, má královno. - To je sranda.
Nevím, něco pro prcka, ne?
Tak jasně.
Musíš přece udělat radost i synovi.
Jasně.
Jo.
Jasně. A taky mě napadla trampolína
a klouzačka, ale to by se Sofíe nelíbilo.
Líbilo!
- Jo? Já myslela, že ne. - Jo, viď?
- To je legrace. - Chtěla bys je?
- Jo. - Je mi to jasný.
SUPER DEN S RODINOU V RODA DE BARÁ! RODINKA SI UŽÍVÁ
Ten den pořídili spoustu fotek.
A Rosa je zveřejnila na všech sociálních sítích.
Za jakým účelem?
Úmysly lze těžko odhadovat.
Fotografie šťastné rodiny
mohla Rosa později použít na svou obhajobu,
aby se vyhnula obvinění z vraždy, kterou spáchala pár hodin nato.
Víc takových dní.
Bez hádek.
Chci se přestat hašteřit.
Poslyš, jestli to s tím prckem vyjde,
měla bys zůstat doma, ne?
Ne, zlato.
Musím se vrátit do práce.
Jasně.
Ale je to nebezpečný.
- Ne? - Já vím, Pedro, ale…
Nemůžu nepracovat.
Proč ne?
Nepřišla by sis bohatá?
Jasně.
Tak o co jde?
Copak se děje?
Nic.
Něco očividně jo.
- Sem s tím. Copak je? - Nic.
Tak povídej. Co máš na srdci?
- Co máš na srdci? - Fakt to chceš vědět?
- Jo. - Někdo z nás dvou makat musí.
- Ale prosím tě. - Co?
Myslíš, že mě baví pořád dřepět doma?
- Nevím. - Můžu za to, že mě suspendovali?
Jo, můžeš.
- Ale jdi. - Neměls toho kluka mlátit.
- Cože? - Nemáš se vztekat jako magor.
A pak brečet, jak tě to mrzí a bůhvíco. To tě neomlouvá!
Zmlátil jsem ho kvůli tobě!
- Cože? - Vytočilas mě!
- Jasně. - Kurva už!
To se mi snad zdá. Takže teď za to můžu já?
Fakt síla. Je ti 40 do prdele!
Tak se podle toho chovej!
Nějak moc se do tý práce těšíš. Proč?
Chybí ti Albert?
No? Stejská se ti po něm?
Ten večer krátce před desátou
Rosa volala Albertovi z telefonu, kterým s ním komunikovala už léta.
Z toho růžového.
Nevíme, co si řekli.
- No? - Musíme to udělat dneska.
- Jak to? - Už to nevydržím.
Ale proč dneska? Tuší něco?
Ublížil ti?
Roso.
Roso?
Roso!
Roso, mluv se mnou!
Už nemůžu, Alberte.
Fakt už to nedávám.
Tak to uděláme dneska.
Ale jak?
Dám mu ty prášky.
- Jo, hodně, ať odpadne. - Dobře.
Dám mu je do jídla.
V kolik mám přijít?
Nevím. V noci.
- Ať tě nevidí sousedi. - V jednu?
Později, ve dvě.
Dobře, ve dvě jsem tam.
Kdyby něco, tak volej.
Dobře.
Třeba kdyby se probral.
Ale na ten druhej mobil, zapnu ho.
Na ten nemám číslo.
Prozvoním tě.
Tak jo.
To bude dobrý.
Jasně.
- Tak zatím. - Ahoj.
Pár dní předtím
si Albert koupil nový mobil, stejný model, jaký používá,
a předplacenou kartu od čínské firmy.
Trvalo tři roky, než nám poskytli výpis hovorů.
Ukázalo se, že číslo bylo použito jen jednou.
Při prohlídce domu jsme nenašli Pedrovy léky,
ačkoli jeho bývalá žena Silvia uvedla, že je měl vždy v zásobě.
ZMEŠKANÝ HOVOR
Zlatíčko.
Vždyť jsi byla unavená.
Tak pověz.
Co se děje?
Nejde mi spinkat.
Nemůžeš spinkat?
Zkus myslet na něco hezkého.
Bude se ti o tom i zdát.
Co tě napadá?
- Štěňátko. - Štěňátko.
A jak si s ním hrajeme u Pedra na dvorku.
Dobře.
Ale můžeme si hrát i tady na zahradě.
Je to můj sen.
Dobře, broučku.
Tak šup. Zavři očka.
Domníváme se, že Pedra zdrogovali, aby si vraždu usnadnili.
Byl to silný muž.
A Rosa ani Albert po činu nenesli známky zápasu.
Půjdeš dolů na telku?
Ne.
Jsem grogy.
Jsou tam zas.
Kdo?
Myši.
Je tam myš?
Netušíme, proč si Albert k Rose vzal svůj mobil místo toho druhého.
Zřejmě omylem.
Díky tomu víme, že v noci z 1. na 2. května
odjel ze svého domu v Badaloně za Rosou do Cubelles.
Roso.
Je mi skvěle.
Jen spi.
Miluješ mě?
Samozřejmě.
Já tebe taky.
Jak Pedro zemřel?
To nevíme.
Z jeho ostatků zbyl skoro jen popel.
Ohledání bylo v podstatě nemožné.
Nebýt čísel na šroubech a destičce v jeho zádech,
nešlo by ho ani identifikovat.
Proto se ho rozhodli spálit.
Aby zničili důkazy a zabránili vyšetřování.
Ale dopustili se chyb.
Testy DNA potvrdily, že krev patřila Pedrovi.
Jak se dostala na lustr?
Podle trajektorie
oběť pravděpodobně zasáhl tupý předmět.
Mezitímco spala na gauči.
Zřejmě.
- Kde má auto? - Na ulici.
Jdeme.
Kašli na něj.
Opatrně. Hlavně potichu.
- Mami. - Něco si vezmi. Teď nemám čas.
„Malá říkala, že se tu noc skoro nevyspala.
Slyšela hluk, křik, rány a viděla svou matku celou od krve.“
Co to je, Ctihodnosti?
Výpověď pana Javiera Guerrera a jeho partnerky Carmen Pujolové.
Ctihodnosti, to je nepřijatelné.
Vkládá dítěti do úst vážná obvinění proti vlastní matce.
Žádám, aby se k výpovědi nepřihlíželo.
Připouští se.
Copak, broučku?
Nechce se ti spát u babi a dědy?
Kde je Pedro?
Naštval se.
To se mezi dospěláky stává. Přejde ho to.
Slib mi,
že až půjdeš večer na kutě, budeš myslet na hezké věci.
Zlatíčko moje.
Podle vašich závěrů
se Rosa vydávala za Pedra, aby to vypadalo, že je naživu.
Komu psala?
Ahoj, Néstore.
Jak se máš? Pedro je ve sprše.
Jeho příteli Néstorovi se omlouvala, že mu to nezvedá.
Také jeho bývalé ženě, že nemůže vyzvednout syna.
Ještě někomu?
Autoopraváři.
Nemůžu se ti dovolat, Pedro. Jde o těch 40 eur.
Slíbils, že mi to dáš v dubnu, a je 2. května.
Jestli chceš, abych ti věřil, že držíš slovo, budu tady do půl druhý.
AUTOSERVIS NAVARRO
Rosa nám později řekla, že se Pedro ze vzteku sebral a odjel.
A možná se stavil v servisu vrátit 40 eur, které dlužil.
Pedrův mobil tuto návštěvu potvrzuje.
Pak byl vypnut.
Domníváme se, že ho měla u sebe Rosa,
a potřebovala se vrátit domů.
Albert byl 2. května o dost opatrnější.
Mobil nechal doma. Aby to vypadalo, že Badalonu neopustil.
Ale bezpečnostní kamery dokázaly opak.
Jak ti je?
Asi dobře.
Co se děje?
Nic. Potřebuju se vyspat.
Tak jasně. Ale jinak v pohodě?
Zlatíčko!
Schovej se dole.
- Ahoj. - Prý jsi malé nezabalila jednorožce.
Říkala jsem ti to.
Šup, běž si pro něj.
Nechci jít sama, babi.
Božínku, nevím, co to s ní je.
- Je celá vyplašená. - Copak je, Sofío?
Vidělas ty fotky, co jsem ti poslal?
- Jaký? - Ze včerejška.
Rosin otec zprvu tvrdil, že to odpoledne Pedra viděl.
- Pa, mami! - Pa!
Později přiznal, že na Rosinu žádost lhal.
Dáš si?
Pedro, zlato, kde jsi?
Vím, co jsme si řekli
i že je všechno mnohem těžší, než jsme mysleli.
Ale kdy se vrátíš?
Chybíš mi.
Pedrův telefon se znovu zapnul po 23. hodině.
V blízkosti domu Rosina exmanžela Javiera Guerrera.
Odtamtud z něj byla odeslána poslední zpráva.
Ty mně taky.
Nemůžu mluvit. Nechci tě do toho zatáhnout. Dej mi čas.
Mělo to vypadat tak, že se Pedro a Javier střetli
a jejich potyčka skončila Pedrovou smrtí.
Ke střetům skutečně docházelo.
Bylo mezi nimi napětí a vzájemně se osočovali.
Ideální obětní beránek.
Na čem plán ztroskotal?
Tu noc nebyl Rosin bývalý manžel doma.
A měl svědky.
PŘEHRADA FOIX
Pedrovo auto s tělem uvnitř zapálili a nechali u přehrady Foix.
Hořelo několik hodin, než oheň vyhasl.
Ohořelý vůz byl spatřen už 3. května.
Ale až 4. května večer to ohlásil kolemjdoucí.
Ještě tu noc jsme zahájili vyšetřování.
Děkuji vám za vaši práci, paní Varonová.
A za vaše dnešní líčení.
Hádám, že tvoje obhájkyně ti radila mě přijmout,
ale tobě se nechtělo.
Hrajete trapný divadýlko.
Uvědomuješ si to?
Nikdo vám nevěří. Jste k smíchu.
Nechápu vás.
Nechápu, že na to máte žaludek,
když jde o mrtvé.
To nemáš výčitky?
Musí tě to užírat.
Nemůžeš to sice přiznat, ale když jsi sama nebo když chceš spát.
Můžeš vůbec spát? Nemáš noční můry?
Pověz pravdu, Roso. Prosím.
Udělej všem laskavost.
Aspoň k nám pozůstalým…
nebuď tak krutá.
Udělej to pro svou dceru.
Mysli na ni.
Ať vidí, že jsi upřímná a prosíš o odpuštění.
A to i ji, sakra.
Pokud ji nechceš ztratit navždy.
Pedrovou vraždou
chtěli obžalovaní stvrdit hrůzný milostný pakt.
V minulosti jeden druhého zklamali, ale tentokrát to mělo trvat navždy.
Pan López si zároveň mohl vybít svůj vztek vůči panu Rodríguezovi.
Ten mu před kolegy přebral partnerku, ponížil ho.
Nehodlal si dát pokoj, dokud ho neuvidí mrtvého.
Paní Peralová se Pedra také chtěla zbavit.
Omlouvám se za to vyjádření, ale takto chladně k tomu přistupovali.
Rosa došla k závěru, že se s Pedrem unáhlila
a že jí chybí pan López.
Vraždou Pedra by vše vyřešila.
Mohla by hrát oběť, byla by volná a vyhnula by se zodpovědnosti.
A dostat za mříže bývalého muže,
se kterým se soudila o dceru,
by byl příjemný bonus.
I tak vám nad jejich činem zůstává rozum stát.
Proto také sedíte tady
a oni tam.
Pane Lópezi, máte právo na závěrečnou řeč.
Rád bych zopakoval, že jsem nevinný.
Ve všech věcech týkajících se Pedrovy smrti.
Ať je mu země lehká. I když jsme nebyli přátelé, je mi ho líto.
Ale nemám s tím nic společného.
Jsem tu proto, že jsem trouba.
Nic víc, nic míň, Vaše Ctihodnosti. Děkuji moc.
Teď vy, paní Peralová.
Roso.
Klid.
Na nic nezapomeňte. Na Pedra, na malou
ani na kapesníček.
Chci spravedlnost.
A aby za to Albert zaplatil.
Děkuji.
Porota rozhodla, zda Alberta Lópeze Ferrera uzná vinným,
minimálně sedmi hlasy,
nebo nevinným, minimálně pěti hlasy,
v následujícím bodě obžaloby:
úkladná vražda.
Hlasů pro vinu:
sedm.
Hlasů proti: dva.
Vinen.
Porota rozhodla, zda uzná Rosu Maríu Peralovou Viñuelovou vinnou,
minimálně sedmi hlasy,
nebo nevinnou, minimálně pěti hlasy,
v následujícím bodě obžaloby:
úkladná vražda.
Hlasů pro vinu:
osm.
Hlasů proti: jeden.
Vinna.
Líčení je u konce.
Gratuluju.
Copak?
Nemám zrovna chuť slavit.
Měla bys.
Paní inspektorko.
- Skvělá práce. - Díky.
Mockrát díky. Zasloužíte si to.
- Díky. - Držte se.
Není to tak černobílé.
Hlavně že jdou sedět, zbytek je vedlejší.
Možná.
Proto máš úspěšný podcast a já ne.
To snad ne.
Neřeš to.
Varonová.
Uvidíme se.
Jasně.
Soud v Barceloně vyměřil Rose Peralové 25 let a Albertu Lópezovi 20 let
za vraždu strážníka místní městské policie Pedra Rodrígueze.
Veřejná porota shledala oba obžalované vinnými z úkladné vraždy,
u Rosy Peralové poměrem osmi hlasů ku jednomu
a u Alberta Lópeze poměrem sedmi ku dvěma.
Odsouzení budou muset uhradit také soudní výlohy
a rodině oběti vyplatit odškodné ve výši 885 000 eur.
Soud zasedal celkem šestadvacetkrát
a svým verdiktem uzavřel nejsledovanější případ posledních let.
To je on.
Radši se klidím.
Musíš mít radost.
Je to matka mojí dcery. Proč bych měl mít radost?
Je nachystaná?
Sofío.
Sofío! No teda!
Tobě to tak sluší!
Rosteš do krásy.
Promiň. Mám hroznou radost.
Vypadáš úplně jinak.
Ale moc ti to sluší.
Kdo ti vybírá oblečení?
Já.
Jasně.
Jsem pitomá.
Nic mi nepovíš?
Co bys chtěla slyšet?
Já nevím. Vím, že ve škole se ti daří.
Vidělas mě v televizi?
Nesmím se dívat, když tam jsi.
Jasně.
A nemáš mobil?
Když poprosíš babi s dědou, určitě ti ho koupí.
Můžeme si pak volat.
A ve škole se ti líbí?
Jo.
Mluví o mně?
Jo.
Sofío.
Lidi jsou pěkně zlí, musíš se obrnit.
Ale já tě miluju nade všechno.
Víš to, že jo?
Víc než svůj život.
Proč jsi mě nechtěla vidět?
Styděla jsem se, že mě tu uvidíš.
A teď už ne?
Jedno ti můžu slíbit.
Brzy budeme zase spolu.
Slyšíš?
Ten soud byl katastrofa.
Ale já se odvolám a oni to přehodnotí.
Pustí mě a budeme spolu.
Slibuju.
Nejvyšší soud zamítl odvolání Alberta Lópeze a Rosy Peralové
a potvrdil jim trest 20 a 25 let za úkladnou vraždu Pedra Rodrígueze.
Rosa Peralová dostala o 5 let vyšší trest kvůli blízkému vztahu s obětí.
Trest si odsedí v roce 2042. Bude jí 61 let.
Překlad titulků: Zdeněk Huml