SILVER AND THE BOOK OF DREAMS
Hvor er jeg?
Pappa?
Pappa!
Nei, pappa!
Hjelp meg!
Våkne. Vi er i London.
- Går det bra? - Ja.
Det er denne veien.
Kult.
Mamma!
Endelig er dere her.
Velkommen til London. Fin ferie?
- Butter! - Vi gikk tur hver dag.
Kom igjen.
Dere kommer til å elske Ernest.
Jeg har en overraskelse.
Det blir flott.
Jeg hater overraskelsene hennes.
Hallo, damer. Velkommen til London.
Dette er Ernest.
Du må være Liv. Hyggelig å møte deg.
Velkommen.
- Og Mia, så klart. - Hyggelig å møte deg. Hei.
Vi går inn så dere får møte de andre.
- Hvem er de andre? - Aner ikke.
- Kom igjen, Butter. - Hvor er vi?
Helst ikke et kollektiv.
Vi er glade for å ha dere her.
- Ikke sant, Florence? - Så klart.
Kan jeg gå opp nå?
Ti pund til vi er ferdige å spise. Se.
Bollen min er tom.
- Betalte du henne? - Hun er ikke så glad i mennesker.
Florence, bli. Vil du ikke bli kjent med jentene?
Utrolig.
Hvor er faren deres?
Jeg burde ha skjønt det.
Nei, det går bra.
Han døde.
For fem år siden. I en ulykke.
- Hva slags? - Det holder.
Beklager.
- Grayson. - Han er ikke lei seg. Løgner.
Endelig.
Hei. Jeg heter Grayson.
Liv.
Mia. Hyggelig å møte deg.
Hei.
Kult.
Nyt maten.
Skal dere bo her nå?
- Som en lappe-familie. - Ja.
Skål for nye begynnelser.
Skål for å erstatte pappa.
Ingen vil erstatte faren deres.
Men alle har rett til å være lykkelige.
Så derfor drar du oss med til et nytt land hvert år?
Beklager at du kan fem språk.
Beklager at jeg ikke er i humør til å leke familie med fremmede.
Gir dere en måned. Han tåler deg ikke lenger.
Tar utfordringen.
Beklager.
- Florence, kan du vise... - Nei.
- Unnskyld. - Jeg trenger ikke hjelp.
Unnskyld.
Det går bra.
Badet er ovenpå.
Å nei. Det er over hele teppet.
Ikke la Butter slikke det opp.
Anabel er borte av en grunn.
Vi vet ikke om vi finner en ny møy.
Vent.
- Det er min genser. - Den er veldig fin.
Det er for farlig. Hvorfor lekte vi dette?
Ingen er møy. Anabel var ikke det.
Jeg prøver én siste gang, så gir jeg meg. Ha det.
Hater denne boken.
I dag skal vi bake julekaker.
Lamingtoner!
Ja, og jeg skal vise deg hvordan det gjøres.
Skal vi prøve?
- Ja. Det er kokos. - Dette er kokos.
- Ja. - Delte sukkerbrød
- skåret i firkanter. - Ja.
- Jeg har drømt mye om ham. - Ja vel?
Hva drømmer du om?
Drømmene er som denne videoen.
Vi lager lamingtoner.
Men vi er i et nydelig, rødt hus.
Som en hytte.
- Er jeg der også? - Klart det.
Du og pappa roter fælt, som alltid.
Skulle gjerne snakket med ham igjen.
Bare én gang til.
For å si at jeg er lei meg.
Han vet det.
Her. Du får pappas klokke i natt.
Hils ham fra meg.
Man kan ikke hilse i drømmer.
Det vet du ikke.
Jeg skal si at du hilser.
Jeg henter noe å drikke.
ÅPEN
Grayson.
Flaks at Anabels forfedre ikke ville
ha asken spredd i Nordsjøen.
- Highgate gravlund, av alle steder. - Dessuten er det ikke så skummelt.
Det er det. Se.
- Hei, Henry. Hva sa du, Gray? - Hei, Jas.
Hei, Arthie.
Scott- familien.
Vi bør nok vente. Er du sikker? Alt ser helt likt ut.
- Greit. Slapp av. - Alle ser skumle ut i mørket.
Vi må danne en sirkel
og løfte armene.
Kom igjen, Gray.
Nei, jeg kan ikke. Jeg føler meg dum.
- Bare løft armene, Gray. - Vi må få dette gjort.
Vis oss hvem som erstatter Anabel Scott før allehelgensaften.
Vis oss...
- Hva var det? - Helvete.
Det er ikke særlig forutsigbart.
Hvem er det?
Helvete.
- Hvem er det, Gray? - En jente.
Hei.
- Genialt. Du sier ikke det. - Min nye stesøster.
Dette er skikkelig rart.
Er det stesøsteren din?
- Ja, én av dem. - Jeg fulgte ikke etter.
Ta et bilde. Det varer lenger.
Hun virker grei.
Du virker... skikkelig rar.
Liker du henne?
Nei. Hun og jeg, vi er nesten...
...i slekt.
Moren hennes ligger med faren min.
Få se.
Hvorfor drømmer jeg om henne?
- Det er underbevisstheten min... - Det er henne.
Hun er den utvalgte.
Utvalgt til hva da?
- Nei, hun er ikke den utvalgte. - Hun er det.
- Kan ikke lyve. Jeg er sikker. - Det kalles...
Det er et sammentreff.
Sammentreff finnes ikke, Grayson. Og har hun ikke på seg genseren din?
Folkens. "Hun" er her.
Ja. Er ikke det genseren din?
Jo, hun tok genseren min fra badet.
Jeg synes hun er søt.
Gå vekk!
- Det var litt brutalt. - Hvorfor?
- Hun er ikke ekte. - Kanskje hun er det.
Kan være en drømmer.
- Hvordan forklarer vi henne? - Faen.
- En drømmer? Hva? - Igjen?
- Hva skjer? - Å nei.
- Helvete. - Vi må vekk.
Drømmen din blir til et mareritt. Vi går tilbake til drømmegangen.
- Hun er ikke møyen. - Hvor er den jævla døra di?
Hva faen er det som foregår?
- Hei. - Morn.
Var det ikke en grønn dør her i går?
Nei. Hvordan det?
- Kan du vise Mia og Liv rundt på skolen? - Hvor mye?
Jeg betaler ikke for alt nå.
Kan vi flytte tilbake til Paris, da? For å bo med mamma?
Ingen stor omvisning. Jeg er ikke turistguide.
- Grayson. - Jeg går ikke. Jeg er syk.
Du får pappas klokke i dag.
- Jeg hater første skoledag. - Jeg hater siste.
Jeg synes det er ok her.
Det går fint.
Greit, hva enn det var. Daisy?
- Ja? - Ta henne med.
Ta meg med hvor?
Til fangehullet.
Jeg tuller. Jeg skal vise deg rundt.
Greit.
Lykke til.
Jeg heter Persephone Porter-Peregrin. Jeg er skolepresident.
Kult. Gratulerer.
Vet du hva? Du kan kalle meg Persy. Ærlig talt...
Beklager. Stem på meg igjen!
Hvor vil du begynne?
Kantinen eller gangen? Eller...
Biblioteket! Bibliotek/klinesentralen, kom igjen.
Jeg har hatt sju skoleomvisninger på fem år.
Kan jeg bare få skapnummeret?
Ja. Det er her.
Dette er nøkkelen din.
Det er forbannet.
Unnskyld?
Skapet. Det sies at det er forbannet.
Det tilhørte Anabel Scott.
- Anabel Scott? - Ja.
- Rart. - Hvordan det?
Jeg føler at jeg har hørt navnet før.
Kan hende.
Det er henne.
Er hun død?
Nei. Hun bare forsvant.
Ingen vet hvor hun er. Ikke engang bestevennene.
Arthur, Jasper, Henry, som du kommer til å elske.
- Hun er der. - Om du liker gutter.
- Henne. - Gjør du?
Det er umulig.
Hvor skal du?
Jasper, sjekk der.
- Hun er borte. - Herregud.
- Var det henne? - Hun kan ikke ha kommet langt.
Vi bare drar til Gray senere.
Det er en sjanse. Vi finner henne igjen.
Jeg vet du tabbet deg ut.
Har du noen gang hatt en drøm om noen, og så sett dem i virkeligheten?
- Du er forelsket. Herregud... - Nei.
- Visste det. - Det er jeg ikke.
Slapp av. Jeg bare sier det.
Men om du drømte om noen og så møtte dem i virkeligheten
HIGHGATE GRAVLUND
- er det drømmepersonen din. - Highgate gravlund.
- Du har ikke bearbeidet det enda... - Vi sees!
Liv, hva gjør du? Det er feil buss!
Det er den fra drømmen min.
Scott-familien...
SCOTT-FAMILIEN
Alt er fra drømmen min.
Det er umulig.
DRØM FØLES EKTE
ER DU KLARDRØMT I NATT? KLARDRØMT UTFORDRING
Klardrømming.
Det er evnen til å vite at du drømmer mens du drømmer
og ta kontroll over drømmene.
Først foretar du en virkelighetsprøve.
Se på hånden din. Føles den annerledes?
Kan du telle fingrene dine? Er noe annerledes?
I så fall drømmer du kanskje. Men dette er et klart eksempel.
Om du går dypere, er det mye mer.
Én, to, tre, fire, fem.
Skal vi angripe henne sånn? Alle? Det føles rart.
Hun er utvalgt.
- Hun er den utvalgte. - Hva?
Han vil snakke alene.
Hvem andre prøver du å være på gravlunden?
Det var subtilt...
Hold kjeft.
Helvete.
- Hva gjør du? - Be henne.
Nei.
- Grayson, vi slipper opp for tid. - Jeg vil ikke blande inn Liv.
Hei...
Kompisen min Arthur skal ha halloweenfest i helgen.
Ja. Alle skal være der.
Jøss. Bortsett fra meg.
Hvorfor? Kan ikke være like nifst som gravlunden.
Hvilken gravlund?
Den der dere begravde Anabel?
Gi deg. Vi begravde henne ikke.
Vi kappet henne opp og matet måkene med henne.
Herregud, Arthur, dette er... Han tuller.
Jeg har ikke noe kostyme, så...
Jeg synes du kler Graysons genser.
Jeg vil ha den tilbake.
Den er veldig deilig.
Ja, så jeg vil ha den tilbake.
Greit. Vi sees om litt.
- Det var vel ikke så vanskelig? - Hun sa ikke at hun kom.
Kom igjen, Henry. Hun ber oss ikke ut i hagen.
Raring.
Idioter.
Om du ikke kan telle fingrene dine, er det en drøm.
Kan den ikke åpnes?
Butter.
Pappa?
Mia, du drømmer faktisk om ham.
Du kommer ikke inn dit.
Du er Anabel.
Skyldig.
Jeg ville ikke inn.
Klart ikke.
Det er privat.
Det du vil ha, er bak døren.
Du må bare gå på Arthurs fest, så får du se faren din igjen.
Butter.
Jeg trenger et kostyme.
Du liker ikke å bruke egne klær, du?
Jeg ser bra ut, ikke sant?
Ja. Det var antrekket mitt på avslutningsseremonien på barneskolen.
- Du må gi det tilbake denne gangen. - Oi. Er dette Arthurs hus?
Ja, Arthur har penger.
Du har klippet håret!
Barbert det vekk.
- Jeg henter drikke. Ikke prat med guttene. - Ja vel. Bror.
Ohoi, matros.
Ohoi, Henry.
- Du ser bra ut. - Takk.
Du ser ut som en psykopat.
Takk. Visste ikke at det var halloween. Det var bare bra timing.
Ja vel? Hvor er motorsagen?
Glemte den i det forrige offeret mitt.
Hvor er dette?
Huset til Anabels bestemor i Spania.
Vi dro dit i fjor vår.
Er det der hun er nå?
Jeg vet ærlig talt ikke.
- Liv! - Arthur.
Fint du kunne komme.
- Er du klar? - Ja da. Klar for hva?
Vi skal ikke drepe deg.
Hva faen er dette?
- Det er medisin. Mot migrene. - Ja vel?
- Ja. - Prøv å drikke vann for én gangs skyld.
Hva faen?
- Beklager. Kusineproblemer. - Jeg hater deg. Hvor ble det av?
Er Persephone kusinen din?
Hun er så å si søsteren hans.
Greit. Straks tilbake.
- Herlig. Er vi et band nå? - Det ville du likt.
Studioet tilhører foreldrene mine, så ikke rør.
- Har du hørt om Drømmenes bok? - Nei.
Åpne døra.
Han blir rasende.
- Dere er drittsekker. - Glad i deg òg.
Jeg sa at jeg ikke vil blande inn Liv.
Kanskje jeg ikke vil blande meg i den lille gutteklubben.
Flott. Da drar vi hjem.
Nei! Hun er en del av det alt. Hun er en naturlig drømmer.
Hvordan?
Hvordan er dette mulig?
- Jeg vet ikke. - Finnes det flere eksemplarer?
Tror ikke det.
Forrige midtsommeraften viste Anabel oss Drømmenes bok.
- Familien har hatt den i generasjoner. - Får jeg se?
For å befri magien må fire menn og en møy...
- En "møy"? Seriøst? - Det er ikke en jomfru.
Det er det boken vil ha.
- Det er en ganske sexistisk bok. - Ja.
Fire menn og en møy må fullføre lekene.
Ritualer, om du vil.
Vi har fullført det første innvielsesritualet.
Vi ble drømmere.
Vi...
...kan gå inn i andres drømmer.
Uten Anabel trenger vi en ny møy.
Hvorfor er hun borte?
- Hun ghoster oss. - Klart det.
- Hun dumpet ham. - Hold kjeft.
Hold kjeft. Jeg...
- Greit. - Ikke fortell alt.
"Før allehelgensaften svinner, du ditt største ønske vinner."
Seriøst? Er dette en spøk?
Kom igjen. Har dere skrevet dette?
Det er bare teit.
Er dette en spøk?
Vi vet ikke hvordan du kan gjøre det, eller om du bare lekte.
Som Jas sa, er du en naturlig drømmer. Du kan like godt gjøre det offisielt.
Hva sier du?
Liv, du må ikke.
Hun er gammel nok til å velge selv.
Hva sier du, Silver? Er du med?
Greit. Kom igjen.
Du lovet å ikke drepe meg.
Slapp av. Vi trenger bare en bitte liten bloddråpe.
Greit.
Jeg hater blod. Blir kvalm av det.
- Ikke besvim igjen. - Jeg besvimte aldri.
Greit. Ifølge ritualet
må vi skrive drømmene våre på en lapp og brenne den.
- Hva er haken? - Ingen hake.
Det er alltid en hake.
- Gi meg pennen. - Vær så snill.
Jaspers først.
Greit. Takk.
Det jeg virkelig ønsker,
er å bli profesjonell basketballspiller.
- Fint. - Overraskelse.
Du er allerede mester, Jazzy.
Grayson.
Jeg ønsker...
...å bli skolepresident.
Fint ønske.
- Gray som president? - Lykke til.
Jeg vil være sammen med Anabel igjen.
Trist.
Henry, din tur.
Jeg ønsker...
Det er ikke deres sak.
Seriøst?
Liv?
Jeg ønsker...
Jeg ønsker å snakke med pappa igjen.
Der er du.
Vi sees i drømmen din.
Pokker.
Ta godt imot vår nye skolepresident, Grayson!
Takk!
- Dette handler ikke om å vinne... - Klart han drømmer om dette.
Det handler om å kjempe for drømmene dine. Dere oppfylte den!
Takk! Jeg elsker dere!
Tøft.
Dette kommer til å gå viralt.
Beklager.
Liv!
- Bli med meg. - Beklager.
Kom. Fort, før alt går til helvete.
- Det var rart. - Det var nære på.
Hva slags sted er dette?
Vi kaller det drømmegangen.
Det er der alle drømmene forbindes. Alle har sin egen dør.
Men vi kan bare gå inn om vi har på oss noe som tilhører den som drømmer.
Vi kaller dem anker.
Hvorfor anker? Hvorfor ikke nøkler? De låser jo opp dører.
- Hold kjeft, din frekkas. - Hvem sin drøm er dette?
Kanskje du drømmer om meg.
Eller du drømmer om meg.
- Våkne! Liv, våkne! - Hva er det?
- Liv, våkne! - Hva er det?
- Liv, du kan ikke gjøre det. - Gjøre hva?
- Drømmer er private. - Greit.
Du må respektere noen regler om du skal være med.
Ingen fortalte meg om noen regler.
Jeg sier det nå, så hør etter.
Regel nummer én: Ikke snok i drømmene til vennene dine.
- Ikke gjør det igjen. - Greit.
Ta dem av.
- Hva? - Ta av deg klærne mine!
Greit.
Ikke rør tingene mine.
Greit.
BLODMÅNEOBSERVASJON 3 DAGER IGJEN
Går det bra?
STEM PÅ PERSY SOM PRESIDENT
Har du ikke hørt det?
Nei.
Når var dette?
For en time siden.
Han brakk armen. Sesongen er over for ham.
Kanskje karrieren også.
For et mareritt. Stem på meg.
I natt går jeg inn i drømmen din.
Hei, Henry. Tenk å se deg her.
Dette?
Ja, jeg... Takk. Jeg sover alltid i...
I dagklær, som en gærning.
Greit. Hold kjeft og sov.
Mia, hvor er du?
Snoker du igjen?
Pyntet du deg bare for dette?
Nei. Gjorde du?
- Hva? Dette? - Ja.
Jeg gjorde ikke det.
- La meg vise deg noe. - Greit.
Vær den lille jenta når jeg sover.
Er dette drømmen din?
Ja. Hva avslørte det?
Nei, det er søsteren min, Amys.
- Hun ligner deg. - Vannet fra springen smaker nydelig.
Det er kakao, dumma.
- Får vi lov å drikke kakao? - Ja.
Bare ikke si det til heksa.
- Jeg lover. - Hvem er ispinnen? Faren din?
Nei, det er meg.
Jeg laget den til henne, men...
Sløyfer er ikke min stil, men Amy ville at jeg skulle være stilig.
Hva er det?
- Du er søt. - Du også.
Hvem av dere dumme unger lot Legoen ligge og flyte?
- Det blir til et mareritt. - Hva?
- Hvor er døra? - Helvete.
- Det er en annen måte å komme ut på. - Hva er det?
Snu deg. Som i dans.
Når du snur deg sakte i en drøm, havner du et nytt sted.
- Greit. Hva nå? - Nå hopper vi.
Hva?
Nei. Tuller du? Det er for høyt.
Du vil ikke vite, men finner det ut.
Aldri i livet.
Å hoppe er bare en vei ut av drømmen. Du våkner før du treffer bakken.
Jeg nekter.
Vil du bli her med min sprø mor?
Ikke prøv deg!
Én, to, tre, fire, fem, seks, sju...
Hvorfor teller du?
Og hvorfor har du sko på deg?
Kalde føtter?
Det er for mye for meg akkurat nå. God natt, Liv.
Alle er sprø her.
Blodmånen er om to dager. Ja, to dager.
- Vi sees senere. - Snakkes.
Gutten din?
- Hei. - Hei.
Det i går kveld...
Ingenting skjedde.
Hva mener du?
Vi hoppet fra et digert dukkehus,
satte oss nesten fast i din søsters drøm...
Det går bra, Liv. Bare glem det.
Til valgfesten min i kveld tenkte jeg
du, jeg og et par andre på favorittstedet mitt.
Jeg skal skrive deg på listen. Men ønsk meg lykke til først.
Hvorfor det?
Skolepresidentvalget. Det begynner om ti minutter.
Lykke til.
- Har ønskene gått i oppfyllelse? - Nei.
Slapp av.
Trenger ikke magi for å slå Persy.
Ta det rolig.
Hvordan ser jeg ut?
Som en vikarlærer.
Det er ikke sant. Se på meg.
Minner om Mrs. Middles. Husker du?
Du er nydelig.
Alle har nok lyst til å gå tilbake til timen, så jeg skal være rask.
Stemmene har blitt talt opp.
Og vinneren...
...er Grayson.
Kom frem. Si noen ord, Grayson.
Takk. Jeg vil bare si at dette ikke handler om å vinne...
Det handler om å kjempe for drømmene dine og aldri gi opp.
Og vi har drømt sammen lenge,
og dere gjorde det virkelig, så tusen takk.
Takk.
Takk! Jeg elsker dere!
Elsker deg, Grayson.
Nei.
Hvem i helvete gjorde det? Hva var det?
Stopp.
Hva faen?
Faen ta. Det er ille.
Bokstavelig talt mitt verste mareritt.
Nei! Det kan ikke ha skjedd.
Men drømmen gikk i oppfyllelse.
Hun tar ikke feil. Du vant.
Herregud!
Hva faen?
Jeg har brukket hånda. Karrieren min er ferdig...
Dette er mitt verste mareritt.
Takk til alle. Ha det bra.
- Nei, jeg sover. - Grayson?
Hvorfor banket du på?
Beklager. Ny uvane.
Det var usannsynlig at Jaspers mareritt skulle bli virkelig.
Sjansen for at ditt mareritt ble virkelig, var... Hva da? Én til én million?
- Én til én milliard? - Hva prøver du å si?
Grayson, dette gir meg en dårlig magefølelse.
Hvorfor det? Hva mener du?
Vi må se på boken igjen.
Kanskje vi finner ut noe.
Dette bør være bra.
- Hva handler dette om? - Noe om boka.
- Hva leter du etter? - Haken.
Det sto ikke noe i boken.
Det gjør det nå.
- Hva? - Hva?
- Se. - Det var ikke der før...
Jeg vet det. Se.
"Deres hengivenhet, må jeg be.
"Lukk deres øyne for å se."
"Lukk deres øyne."
Vi ser bare haken når vi drømmer.
"Deres drømmer oppfylles nå, men marerittene følger også på,
"for alle må betale en pris."
Jeg hater denne boken.
- Hva om den lytter? - Jeg tror ikke den hører meg.
Den maner frem ting. Jeg er usikker.
Fem mennesker, fem mareritt.
- Ditt har blitt virkelig. - Ja.
- Ditt også. - Ja, hadde nesten glemt det.
Det er over midnatt, så vi vet ikke nestemann.
Jasper brant papiret sitt først.
Grayson var den andre.
- Hvem er nestemann etter det mønsteret? - Jeg.
Det er meg.
Hva er ditt verste mareritt?
Greit...
Mitt er å drukne under is.
Helvete.
- Herregud. - For et for jævlig mareritt.
- Og ditt? - Mitt er å miste alle tennene mine.
- Pisspreik. - Særlig.
Alle har det marerittet.
Se på døra til Persephone.
Nei!
- Hva er dette? - Tror den løses opp.
Har dette skjedd før?
- Nei! - Har dere sett dette før?
Det skjer.
- Hva er dette? - Arthur, hva skjer?
Arthur!
- Jeg fikk Persephone hektet på dop. - Hva?
Mitt verste mareritt er at hun tar overdose og dør.
- Helvete! - Faen, da.
Jeg klarte ikke...
- Nei! - Persephones dør.
Hva skal vi gjøre nå?
Vi må finne henne. Nå.
Tror jeg vet hvor hun er.
Persephone!
- Persephone. - Hun er ikke interessert i deg.
Dra til helvete.
Greit.
Persephone!
Du!
Hun... Hun puster ikke!
Ring etter ambulanse. Nå!
Persephone!
Liv? Går det bra? Hva har skjedd?
Hun er død på toalettet.
Liv!
Hun døde av en overdose.
Hva?
"Liv Silver".
Du ser ut som et lik.
Jeg er kanskje det. Snart.
Apropos det. Jeg leste om faren din.
Han falt gjennom isen for fem år siden. Lurer på hva som tok livet av ham.
Kulden?
Eller mangelen på oksygen? Var du sammen med ham den dagen?
Hva er det? Jeg er bare nysgjerrig.
- Du er syk. - Jeg har ikke noe imot deg.
Kom, Butter. Flink jente. Liv?
Hvor var du i natt? Jeg var bekymret for deg.
Ja, Butter.
Det kom noe til deg.
Har du grått?
Hva er det?
Persephone fra skolen er død.
Hva?
Jeg føler at det er min feil. Igjen.
Nei. Kom hit.
Det var ikke din feil.
Det ordner seg.
Jeg vet at det er ufattelig vondt akkurat nå.
Persephone inspirerte oss alltid med entusiasmen sin.
- Evnen... - Det er umulig.
...til å fortsette.
Det må finnes en måte å stoppe dette på.
...være glad i hverandre de kommende ukene og månedene. Støtte hverandre.
Og det vil bli lettere dag for dag.
Altså... Hjelper dette oss å få... Jeg vet ikke.
- Hvem er det? - Det er umulig.
- Er det teknisk sett svartekunster? - Som å ta badesalt, men...
For eksempel en salviebunt, fjær, bølger...
"Bli kvitt negativ energi og vesener,
-"onde ånder og deres virkninger..." - Ja, det...
Røyk bryter ikke forbannelsen.
- Vi må ha en eksorsist. - Dere, det er noe som mangler.
I boka?
Ja.
Se. Det er en side som mangler.
Her. "Vil du gjøre om et mareritt, er to enkle måter gitt."
- Og det er borte. Hvem ville gjort det? - Hvem faen var det?
- Anabel. - Hæ?
- Lever hun? - Så klart.
Vet du hvor hun er?
Anabel brukte mye tid i drømmene sine. Hun likte det bedre enn virkeligheten.
Greit. Og så da?
Hun visste ikke forskjell på drøm og virkelighet lenger.
- Hva er poenget? - Hun prøvde å hoppe utfor en bro.
Hvorfor det?
- Hun trodde hun våknet. - Hvorfor sier du det nå?
- Heldigvis mislyktes hun. - Heldigvis.
- Herregud. - Hun er på mentalinstitusjon.
Flott. Hvor?
- Hvilket sykehus? - Jeg lovet å ikke si det.
Ikke til oss engang?
Er du stolt av den bedritne hemmeligheten din?
SANNHET
Jeg sa det var dumt.
Om du vet hvor Anabel er og hun vet hvor siden er, må vi ha den.
Det er eneste måte vi kan ordne...
Vi gjør ikke en dritt. Jeg gjør det.
- Vi blir med. - Nei!
- Vi kan ikke stole på deg. - Jeg kjenner Anabel bedre enn noen.
- Hun vil ikke snakke med deg. - Du hadde blitt overrasket.
Hva skal det bety?
Ingenting.
Gå. Hva venter du på?
De har besøkstid. Jeg drar da.
Ja. Flott.
La oss bare sitte her og kaste bort tid.
Forstår du at jeg dør om vi ikke gjør dette?
Jeg er ikke dum. Klart jeg vet det.
Vil du faktisk gjøre om forbannelsen?
Seriøst?
Kusinen min døde, din...
- Pass deg! - Er hun kjæresten din?
- Det er ikke din feil at hun tok dop. - Er du gal?
- Si det igjen! - Kutt ut!
- Kanskje om du kunne puste... - Unnskyld!
Ikke rør meg!
Jeg er på besøk fra Tyskland,
og lurte på om Anabel Scott er på sykehuset.
- Beklager. Det er konfidensielt. - Jeg forstår.
Jeg vil gjerne besøke henne. Er det mulig?
Beklager. Du må komme tilbake.
Jeg skal bare være der i to minutter,
bare to minutter, og så går jeg. Jeg lover.
Beklager at jeg ikke kunne hjelpe.
"Bruk dette i kveld om du vil vite mer. A."
Anabel.
Hei!
Vil du sitte på?
Nei takk. Jeg vil være alene.
Og om jeg ikke vil det?
Det er min kveld, Liv.
Greit. Og så da?
Ditt verste mareritt er å miste tennene.
Bestill en tannlegetime.
Jeg løy.
Vær så snill.
Bli med meg, så sier jeg sannheten.
Greit.
Sett deg på.
- Går det bra? - Ja.
Her er det.
- Besta sover ovenpå. - Greit.
Dukkehuset.
Dette er sprøtt.
Helt vilt.
Er det deg?
Det er meg.
Så søt hun er.
Er det... henne?
Ja.
Moren min.
Amys heks.
Besta har omsorgen for Amy.
Hun tar bedre vare på henne enn mamma kan.
Jeg er glad i henne...
...når hun er edru, men...
...når hun ikke er det...
At hun skader Amy...
...er et kjempemareritt.
Mitt verste, for å være presis.
Derfor må jeg beskytte henne i natt.
Jeg hater moren min.
Av og til.
Det var faktisk...
...det siste jeg sa til faren min før han døde.
Så leit.
Jeg startet en teit krangel med faren min.
Jeg løp ut på innsjøen.
Jeg husker at jeg hørte isen sprekke.
Så ble det plutselig mørkt, og jeg kjente ikke kroppen min lenger.
Jeg var fanget under isen.
Og så tok pappas hånd tak i meg og dro meg ut.
Så hørte jeg isen sprekke igjen.
Og plutselig var faren min borte.
Det var ikke din feil.
Hvordan kunne du ha visst det?
Liv.
- Går det bra? - Ja. Jeg sjekker bare om det er ekte.
Liv.
Kom nærmere.
Ta hånden.
Ta den!
Ikke det du ventet?
Forståelig. Hater denne drømmen.
Kan du ikke endre den?
Nei. De har dopet meg.
Takk for invitasjonen, antar jeg.
Snakket Arthur med deg om siden som mangler?
Arthur vet hvor siden er.
Vi leste om haken.
Vi leste om marerittene i drømmegangen.
Jeg prøvde å få ham fra det, men han nektet å høre.
Han rev ut siden så jeg ikke så løsningen.
Jøss.
Ja.
Han fikk det til å se ut som jeg hadde mistet grepet. Ingen trodde på meg.
De sier at jeg er en psykologisk skjør jente.
Eller skal jeg si "møy"?
Ikke sant? Kjempesexistisk.
Det betyr faktisk "uskyldig blod".
Arthur visste om marerittene
og hva som ville skje med Persephone.
Og han gjorde det likevel.
Ja.
Men hvorfor?
Jeg vet ikke. Du må finne det ut.
Han sier det aldri.
Ikke bevisst.
Mener du...
Fort. Du våkner. Finn siden, og ikke si det til noen.
Vi vet ikke hvem som støtter Arthur.
Hallo?
Sjekk Arthurs båt.
Liv?
Mamma. Du!
Jeg sa det!
- For min skyld... - Ligg unna henne!
- Få megga ut av huset mitt! - Dra til helvete!
Går det bra med deg?
Amy?
Nei. Amy!
Amy!
- Jeg må ringe politiet. - Nei!
- Hva? - Anabel sa...
Anabel?
- Snakker du seriøst om henne nå? - Ja.
Søsteren min er borte! Anabel er gal.
- Det er derfor hun er på Winterhouse. - Winterhouse?
- Hva? - Hvor lenge har du visst det?
Arthur sa det. Han skulle ikke si det til noen. Det er ikke vår sak.
Greit.
- Hva mer vet du? - Hva?
Planlegger dere to noe?
Du begynner å høres sprø ut, Liv.
- Som Anabel? - Jeg takler ikke dette nå.
Om du ikke vil hjelpe meg, stikk av.
Jeg trodde vi skulle hjelpe hverandre.
Hei, Grayson...
Henrys mareritt ble virkelig.
Det ekte, ikke det med tennene.
Så jeg er den eneste som er igjen.
Har du et anker til Arthurs drømmer?
Kan du ta det med til skolen? Jeg forklarer senere.
BLODMÅNEOBSERVASJON I KVELD
Hei, Liv. Kommer du i dag?
Hele skolen skal være der.
Månen blir rød.
Jeg vet det.
Jeg vet ikke om jeg rekker det.
Kom igjen. Det blir gøy.
Er alt i orden, Liv?
Liv, jeg sa at jeg ikke vil gjøre det.
Du går ikke inn i venners drømmer
- uten at de vet det... - Om vi sier det, er vi avslørt.
Stikk av!
Dra til helvete!
- For en tosk. - Tillat det.
Arthur sa at Anabel ikke vet noe om siden.
Klart han sa det.
Arthur er vennen min. Jeg liker deg,
men vi har kjent deg i fem dager.
Kan du bare si hva det gjelder?
Jeg vet ikke om jeg kan stole helt på dere.
Sånn er det. Ser du, Grayson? Sånn er det.
Vi vil hjelpe deg. Vi må bare vite hva du driver med.
- Jeg trenger dere ikke. - Hva?
- Trenger ikke noen. - Hvor skal du?
Vent...
Husk å ha på vernebriller ved gassbrennerne.
HVA SKJER BAK LUKKEDE DØRER?
Kan du feste opp håret ditt? Takk.
Hvordan går det?
Hva gjør du her, Silver?
Har du funnet ut noe?
Hun nektet å treffe meg.
- Du begynner å gå meg på nervene. - Beklager.
Men faen, da.
Greit.
Utrolig at jeg gjør dette.
Greit.
Ja!
Hvor er du?
"Ofre møyen.
"På blodmånekvelden, når alle har betalt sin pris,
"skal det siste offer gis.
"Drep den unge møy i drømme, så skal drømmen aldri rømme.
"Men om møyen vender etter en stund og ødelegger boken på drømmerens grunn,
"skal døren lukkes, og det er gitt at det er slutt på alle mareritt."
Liv!
Liv! Hva faen tror du at du gjør?
Liv, kom tilbake!
Jævla kjerring!
Faen!
Åpne!
Arthur vil ofre møyen på blodmånekvelden
slik at han kan gå inn i alle drømmer i hele verden for alltid.
Det er galskap. Vi kan ikke la ham lykkes.
Det gjør han ikke. Ikke om møyen ødelegger boken først.
Jeg våkner og tar den.
Men vi vet ikke om jeg eller du er møyen.
- Du har rett. - Vi må gjøre det sammen.
Liv!
Våkne! Liv!
Våkne, Liv!
- Kødder du? - Er du ekte?
Din jævla vits.
Bare send melding...
- Grayson! - Hva er det?
- Dette kan høres sprøtt ut. - Hva?
Jeg leste siden i Arthurs drøm.
Hvordan kom du inn?
Hør på meg.
- Hva? - Nå stoler jeg på deg.
Greit.
Om møyen ødelegger boken når det er blodmåne, altså i kveld,
blir forbannelsene gjort om.
Det er bra.
- Ja. - Vi trenger bare boken.
- Klart du har den allerede. - Ja, og jeg trenger bilen din.
- Du kan ikke kjøre. - Derfor trenger jeg deg.
Kom igjen.
La meg se om jeg forstår dette.
- Vi får henne ut fra sykehuset... - Stemmer.
...så møyene kan ødelegge boken og gjøre om på marerittene.
- Ja. - Er det planen?
- I bunn og grunn. - Greit.
- Kan du kjøre fortere? - Nei.
- Hold motoren i gang. - Hva? Nei...
Liv, jeg blir med deg!
Greit. Da blir jeg her, da.
Unnskyld meg. Kan jeg hjelpe deg?
Besøkstiden er over for i dag.
Jeg er faktisk den nye legen fra Berlin.
- Hva heter du? - Dr. Franka Stein.
Frankenstein?
Du er vel her for å treffe... Dracula?
Dette er et sykehus for syke mennesker. Du må dra.
Greit.
Jeg må få ut en av pasientene.
Ellers blir jeg ofret i et sinnssykt blodritual i kveld,
og mitt verste mareritt blir virkelighet.
Greit. Jeg skal hente en lege til deg.
Sett deg der borte.
- Takk. - Ikke noe problem.
Anabel...
- Jeg fant deg. - Herregud.
Du er helten min.
Vi må være raske.
Vis meg boken.
- Drikk noe. - Takk.
Kom igjen.
Helvete. Hva gjør de her?
Hun skjønte det.
Sa du ikke kan stole på dem.
- Om hun og Anabel rømmer, er det over. - Jeg vet det.
Vi må komme oss vekk.
Vi tar bakdøren.
Vi prøver Arthurs bil.
Glemte nøkkelen.
- Nå dreper han oss begge. - Kanskje.
Liv!
Kjør!
Anabel?
Anabel!
Herregud! Grayson!
Stopp bilen.
Senk farten. Du kommer til å drepe oss.
Ikke oss, bare deg.
Hva?
Du må dø i kveld. Beklager.
Er dette en drøm?
Det er din drøm, nærmere bestemt.
- Når sovnet jeg? - For en god stund siden.
Jeg dopet deg da du kom inn på rommet.
Vannet! Du er en drittsekk!
Pass munnen din.
- Gjemte du siden i Arthurs drøm... - Det tok deg en stund.
Jeg måtte bare forsvinne
så guttene skulle begynne å lete etter en ny møy.
Om du krasjer bilen, dør du også.
Nei. Du erstattet meg som møy.
Jeg våkner bare.
Vet du hva? Du er faen meg gal.
Nei. Hvor er den?
Hva gjør du, Liv?
Du dør uansett i kveld, om du er våken eller sover.
Det er ditt mareritt, husker du vel.
Jeg kan godt se på at du dør.
Jeg kan reglene. Om jeg hopper i en drøm,
våkner jeg før jeg treffer bakken, så jeg dør ikke.
Ja, men du er møyen.
Hvordan kan du være sikker på at du ikke dør i kveld?
Du bløffer.
Om du faktisk ikke vil jeg skal hoppe, er det det rette å gjøre.
Du glemmer noe.
Ankeret mitt hjelper ikke når jeg er våken.
Det tilhører ikke bare deg.
Om du ikke går ned derfra,
må jeg torturere den skjønne søsteren din i drømme til hun dør.
Vil du ha den?
Greit. Jeg går ned.
- Hjelp! - Liv!
- Grayson! Jeg er her. - Hva skjedde?
Hun dopet meg.
Hei! Herregud.
Herregud.
- Går det bra? - Ja.
Greit.
Anabel sa hun skulle gå inn i Mias drøm. Vi må finne henne.
Sender melding til de andre.
Vent. Hvorfor snør det? Det snør aldri på denne tiden av året.
Marerittet mitt.
Det begynner. Månen blir rød.
Kom.
- Det går fint. - Jeg ringer de andre.
- Fy faen! - Går det bra?
- Du ser jævlig ut, men du lever. - Takk. Jeg jobber med saken.
- Kom igjen. - Det er en spesiell kveld.
En total måneformørkelse er sjelden.
- Det varer bare noen minutter. - Mia!
- Har du sett Mia? - Hun gikk opp på taket.
Vent. Var hun alene?
Nei. Det var noen sammen med henne.
Anabel. Kom igjen.
Er dette Mias veske?
- Ja. Hun sa hun trengte hjelp... - Takk.
- Anabel! - Mia!
- Mia!
- Hun er ikke her. - Kan ikke være langt unna.
- Jeg vekker henne innenfra. - De er her et sted.
Du må slå meg ut.
Det er for farlig. Anabel er gal.
Jeg har Mias anker.
Det er eneste løsning.
Det går fint. Men bare i tilfelle jeg...
Jeg liker deg.
Jeg liker deg også.
Slå meg bevisstløs.
Jeg mener det.
Jeg kan ikke bare slå deg...
Mia.
Mia, hvor er du?
Mia, hvor er døren din?
Hvor er døren din?
Mia!
- Mer krem eller mer marmelade? - Syltetøy. Kom igjen.
Veldig mye.
- Mye. - Ypperlig.
Vi trenger ikke ha marmelade på. Det er godt.
Hei, Liv.
Hei, vennen.
Er du sint på meg enda, Liv?
Nei.
Ikke det minste.
Bra. Da, så. Kom igjen. Sett i gang igjen.
Pappa?
Ja, hva er det?
Unnskyld.
Liv, det går bra.
Det går bra.
Alle familier krangler av og til.
Greit?
Et tegn på at vi bryr oss.
Liv.
Jeg er glad i deg.
Glad i deg, pappa.
Jeg vet det.
Kom igjen.
Sett i gang igjen.
Liv?
Jeg fryser.
Jeg fryser sånn.
Mia!
Mia, våkne!
Hun kan ikke. Jeg dopet henne.
Det er derfor drømmen fryser.
Det går bra.
Det er alltid sol i drømmene dine.
Vær så snill, Anabel. Slutt.
Det går fint.
Du må dø for meg først.
Vi sees på isen.
Ha det, pappa.
Om jeg ofrer meg selv, ødelegger du boken og slipper Mia fri?
Når møyen er ofret, trenger jeg vel ikke boken.
Avtale.
Vi kunne vært venner i et annet liv.
Men det må bli én av oss.
Det er ikke personlig.
Ikke dette heller.
Anabel!
Anabel, følg meg!
Hopp!
Liv?
Hvorfor slo du hardt?
Hun ba deg, og du nektet.
Beklager at jeg ikke ville slå henne!
Jeg havner i fengsel.
- Månen... - Unnskyld.
Blodmånen er over.
Går det bra?
- Hvor er Mia? - Vi fant henne.
- Kom. - Forsiktig. Det går fint.
Kom igjen!
- Mia! - Liv!
Det går bra. Hun våknet nettopp.
- Hvordan går det? - Litt fjern, men ok.
- Går det bra? - Hvor er Anabel?
- Går det bra? - Anabel.
- Jeg har ringt sykebil. - Har Liv det bra?
- Fy faen. - Liv har det bra. Grayson slo henne.
- Se på fingeren min. - Noen måtte gjøre det.
Hva var det i punsjen?
- Anabel. - Alt er så jævlig.
Hva skjedde med boken? Se!
- Boken er ødelagt. - Hva?
- Se! - Hvor ble de av?
- Sprøtt. - Jas.
- Få se. - Hva er det?
- Er det meg, eller er armen din bra? - Hva?
- Er det vondt? - Fy...
Det funket.
Om det funket, hvor er Persephone?
- Jeg tror det funket. - Det funket.
Ha det bra, Anabel.
Hva er det vi ser på?
Persephone.
- Hva faen? - Slipp meg.
Hva i alle dager?
Jeg er smigret, men ikke overrasket, for jeg er populær.
Likevel. Hva er det som skjer?
- Hvor har du vært? - Hva i...
Arthur, slipp meg. Gi faen.
Jeg ser på blodmånen. Hvor har du vært?
God natt, Butter.
- God natt, Liv. - God natt.
DET GÅR BRA MED HENNE.
God morgen.
- God morgen, vennen. - Morn.
- Alt i orden? - Mer enn i orden, faktisk.
Frokosten er klar.
Mamma?
Ja?
Unnskyld at jeg av og til kan være... sånn jeg er.
Sånn du er, er bra.
Som faren din pleide å si: Det viser at du bryr deg.
Liv, jeg kan ikke tro at du kopierte kostymet mitt.
- Et sammentreff. - Hun betalte meg for å si det.
- Ha det gøy, vær forsiktige. - Ha det.
Ha det.
- Du er bare sjalu. - Ikke rør meg. Ditt mareritt.
Jeg pleide å ha mareritt. Tro meg, dette er ingenting.
Du ligner Livs onde tvillingsøster, og jeg hater det ikke.
Det føles ikke som et år.
Nei.
Du har fortsatt ikke sagt hva ønsket ditt var.
Jeg ønsket å finne en jeg kunne forelske meg i.
En som deg.
Tekst: Heidi Rabbevåg
Kreativ leder Gry Impelluso