SILVER AND THE BOOK OF DREAMS
Missä minä olen?
Mikä tämä paikka on?
Isä?
Isä!
Ei, isä!
Apua!
Herää. Olemme Lontoossa.
- Oletko kunnossa? - Joo.
Tänne päin.
Kiva.
Äiti!
Vihdoin olette perillä.
Tervetuloa. Miten loma sujui?
- Butter! - Vaelsimme joka päivä.
Tulehan sitten.
Pidätte takuulla Ernestistä.
Minulla on yllätys.
Siitä tulee mahtavaa.
Inhoan hänen yllätyksiään.
Hei, tervetuloa Lontooseen.
Tämä on Ernest.
Olet varmaankin Liv. Mukava tavata.
Tervetuloa.
- Ja Mia, tietenkin. - Mukava tavata.
Mennään sisälle tutustumaan muihin.
- Keihin muihin? - Ei aavistustakaan.
- Tule, Butter. - Missä me olemme?
Ei kai tämä ole kommuuni?
Olemme todella iloisia tulostanne.
- Eikö niin, Florence? - Tietysti.
Voinko mennä yläkertaan?
Tarjosit kympin, kunhan syön ruokani loppuun.
Kulhoni on tyhjä.
- Maksoitko hänelle? - Hän ei ole kovin seurallinen.
Jäisit hetkeksi. Etkö halua tutustua tyttöihin?
Uskomatonta.
Missä heidän isänsä on?
Olisi pitänyt varautua tähän.
Ei se mitään.
Hän kuoli.
Viisi vuotta sitten. Hän joutui onnettomuuteen.
- Millaiseen? - Riittää.
Sori, myöhästyin.
- Grayson. - Ei hän ole pahoillaan.
Vihdoinkin.
Hei, minä olen Grayson.
Liv.
Olen Mia. Mukava tavata.
Hei.
Kiva.
Hyvää ruokahalua.
Asutteko te täällä tästä lähtien?
- Uusperheenä. - Joo.
Malja uusille aluille.
Malja isän korvaamiselle.
Kukaan ei halua korvata isääsi.
Meillä kaikilla on oikeus onneen.
Siksikö raahaat meidät uuteen maahan joka vuosi?
Anteeksi vain, että osaat viittä kieltä.
Anteeksi, ettei huvita leikkiä perhettä tuntemattomien kanssa.
Mies sietää sinua korkeintaan kuukauden.
Sehän nähdään.
Anteeksi.
- Florence, voisitko näyttää... - En.
- Anteeksi. - En tarvitse kenenkään apua.
Olen pahoillani.
Ei hätää.
Kylpyhuone on yläkerrassa.
Voi ei. Sitä meni matolle.
Butter ei saa nuolla sitä.
Anabel lähti syystä.
Emme tiedä, löydämmekö toista neitoa.
Odota vähän.
- Tuo on minun paitani. - Tykkään siitä.
Se on vaarallista. Miksi pelaamme tätä peliä?
Ei ole mitään neitoa. Ei Anabel ollut neito.
Kokeillaan kerran. Sitten luovutan. Heippa.
Inhoan koko kirjaa.
Leivomme tänään herkkuja joulua varten.
Lamington-leivoksia.
Näytän, miten ne leivotaan.
Kokeillaanko?
- Joo. Siinä on kookosta. - Kookosta.
Kakku leikataan puoliksi -
ja pieniksi neliöiksi.
- Näen hänestä usein unta. - Näet vai?
Millaisia unia?
Ne ovat ihan kuin tämä video.
Leivomme lamingtoneja.
Sitten olemme yhtäkkiä kauniissa punaisessa talossa.
Mökin tapaisessa.
- Olenko minäkin siellä? - Tietysti.
Sinä ja isä aiheutatte sotkun tavalliseen tapaan.
Kunpa voisin vielä puhua hänelle.
Vielä yhden kerran.
Kertoa, että olen pahoillani.
Hän tietää sen.
Tässä. Saat isän kellon tänään.
Kerro hänelle terveisiä.
Ei sellaista voi tehdä unissa.
Ei sitä ikinä tiedä.
Kerron terveisiä.
Haen juotavaa.
AUKI
Grayson.
Onneksi Anabelin esi-isät -
eivät halunneet tuhkiaan Pohjanmereen.
- Highgaten hautausmaa kaikista paikoista. - Ei täällä ole niin kamalaa.
Onpas. Katso nyt.
- Hei, Henry. Terve, Gray. - Hei, Jas.
Hei, Arthie.
Scottien suku.
Pitäisikö odottaa? Oletko varma? Kaikki näyttää samalta.
- Rauhoitu nyt. - Kaikki on karmivaa pimeässä.
Pitää muodostaa piiri.
Ja nostaa kädet.
No niin, Gray.
En pysty tähän. Tämä tuntuu typerältä.
- Kädet ylös nyt, Gray. - Meidän on hoidettava tämä.
Kuka korvaa Anabel Scottin pyhäinpäivän aattoon mennessä?
Näytä meille...
- Mitä tuo oli? - Voi paska.
Odottamaton yllätys.
Kuka tuo on?
Voihan paska.
- Kuka tuo on, Gray? - Tyttö.
Hei.
- Neropatti. Tietenkin. - Hän on uusi sisarpuoleni.
Tämä on todella outoa.
Onko hän sisarpuolesi?
- Toinen heistä. - En seurannut teitä.
Ottaisit saman tien valokuvan.
Hän vaikuttaa siistiltä.
Sinä vaikutat... tosi oudolta.
Oletko ihastunut häneen?
En. Olemme melkein...
Sukua.
Hänen äitinsä makaa isäni kanssa.
Näytäpäs.
Miksi näen unta hänestä?
- Ihan kuin alitajuntani... - Se on hän.
Hän on valittu.
Mikä ihmeen valittu?
- Ei hän ole valittu. - On hän.
- Olen täysin varma. - Tämä on silkkaa...
Tämä on sattumaa.
Sattumia ei ole. Eikö hänellä ole paitasikin?
Tyypit. "Hän" on tässä näin.
Eikö tuo ole paitasi?
Hän otti sen kylppäristä... Hyvä on.
Söpö tyttö.
Mene pois!
- Aika töykeää. - Miten niin?
- Ei hän ole aito. - Ehkä onkin.
Ehkä hän on uneksija.
- Miten selitämme tämän? - Hitto.
- Mikä uneksija? - Taasko?
- Mitä tapahtuu? - Voi ei.
- Voi paska. - Mennään.
Unesi on muuttumassa painajaiseksi. Palataan unikäytävään.
- Ei hän ole neito. - Missä se ovi on?
Mitä pirua on tekeillä?
- Hei. - Huomenta.
Eikö tuossa ollut eilen vihreä ovi?
Ei. Miten niin?
- Näytätkö Mialle ja Liville koulua? - Paljonko saan?
En maksa kaikesta.
Voimmeko muuttaa takaisin Pariisiin? Oikean äitimme luo.
Eli ei esittelykierrosta. En ole turistiopas.
- Grayson! - En ole menossa, olen sairas.
Saat isän kellon tänään.
- Inhoan ekaa koulupäivää. - Minä viimeistä.
Vaikuttaa ihan hyvältä.
Kyllä se siitä.
Vai niin. Mitä ikinä tuo olikaan. Daisy?
- Niin? - Vie hänet.
Mihin?
Vankityrmään.
Kunhan pilailen. Näytän paikkoja.
Okei, kiva.
Lykkyä tykö.
Olen Persephone Porter-Peregrin. Oppilaskunnan puheenjohtaja.
Siistiä. Onnittelut.
Tiedätkö, mitä? Voit kutsua minua Persyksi.
Anteeksi. Äänestä minua taas!
Mistä aloittaisimme?
Ruokalasta vai käytävistä? Vai...
Kirjastosta, toisin sanoen pussauspaikasta. Mennään.
Koulukierrokset on viime vuosina nähty.
Näyttäisitkö lukkokaappini?
Tietysti. Se on tässä.
Ja tämä on avaimesi.
Se on kirottu.
Anteeksi, mitä?
Lukkokaappi. Se on kuulemma kirottu.
Se kuului Anabel Scottille.
- Anabel Scottilleko? - Niin.
- Outoa. - Miten niin?
Ihan kuin olisin kuullut sen nimen aiemmin.
Hyvin mahdollista.
Tuo on hän.
Onko hän kuollut?
Ei, hän vain katosi.
Kukaan ei tiedä, missä hän on. Eivät edes hänen ystävänsä.
Arthur, Jasper ja Henry. Tykkäät heistä takuulla.
- Hän on tuolla. - Jos tykkäät pojista.
- Se on hän. - Tykkäätkö?
Ei voi olla totta.
Mihin sinä menet?
Jasper, katso tuolta.
- Hän hävisi. - Voi jessus.
- Oliko se hän? - Ei hän ole kaukana.
Mennään Grayn talolle.
Kannattaa kokeilla. Löydämme hänet vielä.
Sinä möhlit.
Oletko nähnyt tosielämässä ketään, josta olet ensin nähnyt unta?
- Olet ihastunut. Voi luoja... - Enpäs.
- Arvasin. - En ole.
Okei, relaa. Sanoinpahan vain.
Jos tapaa unihenkilön tosielämässä, hän on unelmien täyttymys.
HIGHGATEN HAUTAUSMAA
Highgaten hautausmaa.
- Et vain ole vielä... - Nähdään myöhemmin!
Mitä sinä touhuat? Se on väärä bussi!
Tämä oli unessani.
Scottien suku.
Kaikki oli unessani.
Ei voi olla totta.
TODELLISET UNET
NÄETKÖ SELKOUNIA TÄNÄ YÖNÄ? SELKOUNINEUVOJAN HAASTE
Selkounien näkeminen -
on kyky tietää näkevänsä unta unen aikana -
ja hallita omia uniaan.
Tee unessa todellisuustesti.
Näyttääkö kätesi erilaiselta?
Voitko laskea sormesi? Onko mikään muuttunut?
Jos on, saatat nähdä unta. Tämä on ilmiselvä esimerkki.
Jos asiaan syventyy, aihe on moniulotteisempi.
Yksi, kaksi, kolme, neljä, viisi.
Kannattaako häntä väijyttää näin? Tuntuu oudolta.
Hän on valittu.
- Sinun valittusi. - Mitä?
Hän haluaa puhua kahden.
Yritit ainakin hautausmaalla.
Tosi hienovaraista...
Pää kiinni.
Voi paska.
- Mitä te touhuatte? - Kutsu hänet.
Enpäs.
- Grayson, meiltä loppuu aika. - En halua sotkea Liviä tähän.
Hei...
Kaverini, Arthur, pitää viikonloppuna Halloween-bileet.
Jep. Kaikki tulevat sinne.
Vautsi. Paitsi minä.
Mikset tule? Hautausmaa oli pelottavampi.
Mikä hautausmaa?
Sekö, jonne hautasitte Anabelin?
Älä nyt viitsi. Emme haudanneet häntä.
Paloittelimme ja syötimme lokeille.
Jestas, tämä on... Hän pilailee.
Minulla ei ole asua, joten...
Graysonin paita pukee sinua.
Niin, haluaisin paitani takaisin.
Se on tosi mukava.
Siksi haluan sen takaisin.
Selvä, nähdään.
- Eihän se ollut vaikeaa. - Hän ei luvannut tulla.
Tule nyt, Henry.
Hölmö.
Senkin ääliöt.
Jos ei voi laskea sormia, näkee unta.
Eikö tämä aukea?
Butter.
Isä?
Mia todella näkee unta hänestä.
Et pääse sisään.
Olet Anabel.
Kiinni jäin.
En halunnut mennä sinne.
Et tietenkään.
Se on yksityistä.
Haluamasi on oven takana.
Mene vain Arthurin bileisiin, niin näet taas isäsi.
Butter.
Tarvitsen asun.
Et taida viihtyä omissa vaatteissasi.
Minähän näytän hyvältä.
Joo. Tuo oli valmistujaisasuni alakoulussa.
- Kai palautat sen tällä kertaa? - Asuuko Arthur täällä?
Joo. Arthurilla riittää rahaa.
Hei, sinun hiuksesi!
Ajelin ne pois.
- Haen juotavaa. Älä puhu kundeille. - Hyvä on, veli.
Ohoi, merimies.
Ohoi, Henry.
- Näytät hyvältä. - Kiitos.
Sinä näytät psykopaatilta.
Kiitos. En tiennyt, että on halloween. Loistava ajoitus vain.
Missä moottorisaha on?
Jätin sen viimeisimpään uhriini.
Mistä tämä on?
Anabelin isoäidin talolta Espanjasta.
Kävimme siellä viime keväänä.
Sielläkö hän on nyt?
En rehellisesti sanottuna tiedä.
- Liv. - Arthur.
Kiva, kun pääsit.
- Oletko valmis? - Tietysti. Valmis mihin?
Tule. Emme murhaa sinua.
Mitä tuo on?
- Lääkettä migreeniini. - Niinkö?
- Joo. - Joisit vettä vaihteeksi.
Mitä helvettiä?
- Sori tuosta. Serkusongelmia. - Mihin se meni?
Onko Persephone serkkusi?
Käytännössä sisko.
Palaan pian.
- Kiva. Kuulummeko bändiin? - Kunpa vain.
Tämä on vanhempieni studio. Älä koske.
- Oletko kuullut Unien kirjasta? - En.
Hei, avatkaa ovi.
Hän raivostuu.
- Kusipäät. - Sinäkin olet rakas.
Sanoinhan, etten halua Livin sekaantuvan tähän.
Ehkä minä en halua osallistua tähän poikainkerhoon.
Loistavaa. Lähdetään kotiin.
Ei! Hän on jo osallinen. Hän on uneksija luonnostaan.
Selvä, miten?
Miten se on mahdollista?
- En tiedä. - Ei kai kirjoja ole useampia?
Tuskin.
Viime keskikesän aattona Anabel näytti meille Unien kirjan.
- Se on kulkenut hänen suvussaan kauan. - Näytäpäs sitten.
Sen taian vapauttamiseksi neljän miehen ja neidon...
- Ai, neidon? Ihan tosi nyt. - Ei neitsyt.
Niin kirjassa sanotaan.
- Aika seksistinen kirja. - Niin on.
Neljän miehen ja neidon on suoriuduttava peleistä.
Rituaaleista, voisi sanoa.
Olemme jo suorittaneet vihkimisrituaalin.
Olemme uneksijoita.
Me...
pystymme käymään muiden unissa.
Anabelin lähdettyä tarvitsemme neidon.
Miksi hän on poissa?
Hän teki katoamistempun.
- Anabel jätti hänet. - Pää kiinni.
Pidä itse. Minä...
- Selvä. - Ei kerrota kaikkea.
"Kun pyhäinpäivän aatto saapuu, toiveesi suurin toteutuu."
Pilailetteko? Onko tämä vitsi?
Älkää nyt viitsikö. Kirjoititko tämän?
Joo, typerä juttu vain.
Onko tämä pilaa?
Emme tiedä, miten teit sen. Tai pelleilitkö vain.
Kuten Jas sanoi, olet luonnonlahjakkuus. Tehdään siitä virallista.
Mitäs sanot?
Liv, ei sinun tarvitse.
Hän on tarpeeksi vanha päättämään itse.
Mitäs sanot? Oletko mukana?
Hyvä on, antaa tulla.
Lupasitte, ettette murhaa minua.
Rauhoitu. Tarvitsemme vain pisaran verta.
Hyvä on.
Inhoan verta. Se oksettaa minua.
- Älä sitten pyörry taas. - En ole pyörtynyt.
No niin. Rituaalissa kehotetaan -
kirjoittamaan haaveemme paperille ja polttamaan sen.
- Mikä koira tähän on haudattuna? - Ei ole mitään koiraa.
Aina on joku ehto.
Anna kynä.
Jasper ensin.
Selvä. Kiitos.
Minä todella toivon -
uraa ammattilaiskoripalloilijana.
- Hienoa. - Yllätys.
Olet jo mestari, Jazzy.
Grayson.
Minä toivon -
oppilaskunnan puheenjohtajuutta.
Hieno toive.
- Gray puheenjohtajaksi. - Lykkyä tykö.
Toivon saavani Anabelin takaisin.
Surullista.
Henryn vuoro.
Minä toivon...
Ei kuulu teille.
Oletko tosissasi?
Liv?
Minä toivon...
Että voisin puhua isälle.
Siinähän sinä olet.
Nähdään unessasi.
Hitto soikoon.
Uusi oppilaskunnan puheenjohtaja, Grayson!
Kiitos!
- Tässä ei ole kyse voittamisesta... - Tietysti hän näkee tällaista unta.
Vaan omien unelmien eteen taistelusta. Te teitte unelmastani totta!
Kiitos! Olette ihania!
Kovaa kamaa.
Tästä tulee somesensaatio.
Olen pahoillani.
Liv!
- Tule mukaani. - Anteeksi.
Tule. Ennen kuin kaikki menee pieleen.
- Olipa outoa. - Täpärälle meni.
Mikä hitto tämä paikka on?
Kutsumme tätä unikäytäväksi.
Täällä kaikki unet yhdistyvät. Jokaisella on ovensa.
Mutta ovesta pääsee vain, jos käyttää jotain unta näkevälle kuuluvaa.
Niin, kutsumme niitä ankkureiksi.
Ankkureiksiko? Mikseivät ne ole avaimia? Niillähän avataan ovia.
- Älä saivartele. - Kenen uni tämä on?
Ehkä uneksit minusta.
Tai sinä minusta.
- Herää! Liv! - Mitä?
- Liv, herää! Herätys! - Mitä?
- Et voi tehdä noin. - Miten?
- Unet ovat yksityisiä. Tajuatko? - Selvä.
Jos haluat osallistua tähän, kunnioita sääntöjä.
Kukaan ei kertonut säännöistä.
Minä kerron nyt.
Ensimmäinen sääntö: älä urki ystäviesi unia.
- Älä tee sitä toiste. - Hyvä on.
Riisu nuo.
- Mitä? - Riisu vaatteeni!
Hyvä on.
Älä koske tavaroihini.
Hyvä on.
VERIKUUN KATSELU - 3 PÄIVÄÄ JÄLJELLÄ
Oletko kunnossa?
PERSY PUHEENJOHTAJAKSI
Etkö ole kuullut?
En.
Koska tämä tapahtui?
Tunti sitten.
Hän mursi kätensä. Hänen kautensa on ohi.
Ehkä koko ura.
Mikä painajainen. Äänestä minua!
Tänä yönä tulen uneesi.
Hei, Henry. Hauska nähdä sinua täällä.
Tämäkö?
Niin, kiitos. Minä nukun aina...
Päivävaatteissa kuin joku kaistapää.
No niin. Nyt hiljaa ja nukkumaan.
Mia, missä sinä olet?
Taasko nuuskit paikkoja?
Pukeuduitko tätä varten?
En. Entä sinä?
- Tarkoitatko tätä? - Joo.
En.
- Näytän sinulle jotain. - Okei.
Ole pikkutyttö, kun nukun.
Onko tämä unesi?
Joo, mistä arvasit?
Ei, se on siskoni, Amyn.
- Hän näyttää sinulta. - Tämä vesi on herkullista.
Se on kaakaota, höpsö.
- Onko kaakao sallittua? - On.
Kunhan et kerro noidalle.
- En kerro. - Kuka jäätelötikku on? Isännekö?
Ei, se olen minä.
Askartelin sen hänelle, mutta...
En käytä rusetteja, mutta Amy halusi minusta tyylikkään.
Mitä?
- Olet suloinen. - Niin sinäkin.
Kuka teistä typeristä kakaroista jätti Legot lojumaan?
- Se muuttuu painajaiseksi. - Mitä?
- Missä ovi on? - Voi paska.
- Unesta pääsee toisellakin tapaa. - Miten?
Pyörimällä. Kuin tanssisi.
Kun pyörähtää hitaasti unessa, päätyy uuteen paikkaan.
- Kiva. Entä nyt? - Nyt me hyppäämme.
Mitä?
Ei. Pilailetko? Olemme liian korkealla.
Kohta se selviää.
Ei ikinä. Ei.
Hyppäämällä pääsee ulos unesta. Heräät, ennen kuin osut maahan.
En tee sitä.
Haluatko jäädä hullun äitini luo?
Uskallakin!
Yksi, kaksi, kolme, neljä, viisi, kuusi...
Miksi sinä lasket?
Ja miksi sinulla on kengät jalassa?
Jalkoja paleltaa.
En jaksa tätä nyt. Öitä.
Kaikki täällä ovat sekopäitä.
Verikuun tapahtumaan on kaksi päivää.
- Nähdään myöhemmin. - Nähdään.
Poikakaverisi?
- Hei. - Hei.
Viime yöstä...
Ei se ollut mitään.
Miten niin ei?
Hyppäsimme valtavasta nukkekodista,
jäimme melkein jumiin siskosi uneen...
Ei se mitään. Anna asian olla.
Illalla on vaalibileeni.
Mennään porukalla lempipaikkaani.
Laitan sinut listalle. Toivota minulle onnea.
Siis mihin?
Oppilaskunnan puheenjohtajan vaalit alkavat kohta.
Onnea matkaan.
- Onko kenenkään toive toteutunut? - Ei.
Relaa, kamu.
Voitat Persyn ilman taikoja.
Iisisti nyt vain.
Miltä näytän?
Sijaisopettajalta.
Se ei pidä paikkaansa. Katso minuun.
Näytät upealta.
Kaikki haluavat tunneille, joten hoidetaan tämä nopeasti.
Äänet on laskettu.
Ja voittaja -
on Grayson.
Tule sanomaan muutama sana.
Kiitos kaikille. Tässä ei ole kyse voittamisesta...
Vaan omien unelmien eteen taistelusta. Siitä, ettei luovuta.
Olemme kaikki unelmoineet yhdessä pitkään,
ja te teitte unelmastani totta. Kiitos.
Kiitos.
Kiitos. Olette ihania.
Olet mahtava, Grayson.
Eikä.
Kuka hitto sen teki? Mitä helvettiä?
Lopettakaa.
Mitä helvettiä?
Paska homma. Tosi kurjaa.
Kirjaimellisesti pahin painajaiseni.
Eikä! Tapahtuiko tuo juuri?
Mutta unelmasi toteutui.
Hyvä huomio. Sinä voitit.
Voi luoja.
Mitä helvettiä?
Käteni on murtunut. Urani on mennyttä...
Tämä on pahin painajaiseni.
Kiitos kaikille. Heippa.
- Ei, minä nukun. - Grayson?
Miksi edes koputat?
Anteeksi, huono tapa.
Jasperin painajaisen toteutuminen oli tosi epätodennäköistä.
Sinun kohdallasi todennäköisyys oli tyyliin yksi miljoonasta.
- Tai yksi miljardista. - Mitä ajat takaa?
Minulla on paha aavistus tästä.
Miten niin?
Vilkaistaan kirjaa uudestaan.
Saatamme löytää jotain.
Paras olla tärkeää.
- Mitä tämä koskee? - Jotain kirjaan liittyvää.
- Mitä etsit? - Ehtoa.
Ei siinä lukenut sellaisesta.
No, nyt lukee.
- Siis mitä? - Mitä?
- Katsokaa. - Tuo ei ollut siinä...
Ei niin, katsokaa.
"Riittää harras omistautumisenne.
Näette, kunhan suljette silmänne."
"Suljette silmänne."
Ehdon näkee vain unessa.
"Kaikki unelmanne pian täyttyvät, painajaisetkin toteen käyvät.
Kaikella on hintansa."
Vihaan tätä kirjaa.
- Entä jos kirja kuuntelee? - Tuskin kirja kuulee.
Tuon jälkeen en olisi varma.
Viisi henkilöä, viisi painajaista.
- Omasi on toteutunut. - Kyllä.
- Samoin sinun. - Joo, melkein unohdin.
Kuka tahansa meistä voi olla vuorossa.
Jasper poltti paperinsa ensimmäisenä.
Grayson oli toinen.
- Kuka siis on seuraava? - Minä.
Se olen minä.
Mikä on pahin painajaisesi?
Hyvä on...
Omani on hukkua jään alle.
Voi paska.
- Jessus. - Sairas painajainen.
- Entä sinun? - Kaikkien hampaideni menettäminen.
- Paskapuhetta. - Niin varmaan.
Sehän on kaikkien painajainen.
Tyypit. Katsokaa Persephonen ovea.
Eikä!
- Mitä tämä on? - Ovi sortuu.
Onko näin käynyt ennen?
- Ei. - Onko tällaista tapahtunut?
Nyt tapahtuu.
- Mitä tämä on? - Arthur, mitä tapahtuu?
Arthur!
- Sain Persephonen huumekoukkuun. - Mitä?
Pahin painajaiseni on, että hän kuolee yliannostukseen.
- Voihan paska! - Perhana.
Anteeksi, en voinut...
- Eikä! - Persephonen ovi.
Mitä me nyt teemme?
Etsitään hänet. Nyt heti.
Taidan tietää, missä hän on.
Persephone!
- Persephone! - Hän ei ole kiinnostunut sinusta!
Painu helvettiin!
No niin.
Persephone!
Hei, Persephone!
Hei!
Hän ei... Hän ei hengitä!
Soittakaa ambulanssi!
Persephone.
Liv! Oletko kunnossa? Mitä tapahtui?
Hän kuoli vessaan.
Liv.
Hän kuoli yliannostukseen.
Mitä?
"Liv Silver".
Näytät kuolleista heränneeltä.
Saatan kuollakin pian.
Siitä puheen ollen, luin isästäsi.
Hän putosi jäihin viisi vuotta sitten. Kumpikohan tappoi hänet ensin?
Kylmyys -
vai hapen puute? Olitko hänen mukanaan silloin?
Mitä? Olen vain utelias.
- Olet sairas. - Ei minulla ole mitään sinua vastaan.
Tulehan, Butter. Hyvä tyttö. Liv?
Missä olit koko yön? Olin huolissani.
Niin, Butter.
Sait postia.
Oletko itkenyt?
Mitä on meneillään?
Persephone koulusta on kuollut.
Mitä?
Tuntuu kuin se olisi taas minun syytäni.
Ei. Tule tänne.
Ei se ollut sinun syytäsi.
Kaikki on hyvin.
Juuri nyt kipu tuntuu käsittämättömältä.
Persephone inspiroi meitä aina innostuneisuudellaan.
- Ja kyvyllään... - Tämä on väärin.
...jatkaa sinnikkäästi.
Meidän on voitava pysäyttää tämä.
Tulevina viikkoina ja kuukausina rakastakaa ja tukekaa toisianne.
Päivä päivältä olo helpottaa.
En tiedä, auttaako tämä...
- Kuka tämä on? - Emme voi kyniä kanaa.
- Onko se mustaa magiaa? - Pitäisi käyttää kylpysuolaa, mutta...
Voisi käyttää salviaa, käyttää sulkaa tai heiluttaa...
"Negatiivisen energian -
ja pahojen henkien häätäminen..."
Ei tätä kirousta savulla murreta.
- Etsitään manaaja. - Tästä puuttuu jotain.
Kirjastako?
Niin.
Tästä selvästikin puuttuu sivu.
"Ken kirouksen perua halajaa, voi koettaa kahta tapaa."
- Ja tämä puuttuu. Kuka tekisi niin? - Kuka repi sen?
- Anabel. - Mitä?
- Elääkö hän? - Tietysti.
Tiedätkö, missä hän on?
Anabel viihtyi lopulta enemmän unissa kuin tosielämässä.
Selvä. Entä sitten?
Hän ei enää tiennyt, mikä oli totta ja mikä unta.
- Mihin pyrit? - Hän kokeili hypätä sillalta.
Miksi ihmeessä?
- Hän luuli heräävänsä. - Miksi kerrot tämän nyt?
- Onneksi hän epäonnistui. - Niinpä.
- Jessus. - Hän on psykiatrisessa sairaalassa.
Hienoa. Missä hän siis on?
- Missä sairaalassa? - Lupasin, etten kerro.
Edes meille?
Oletko ylpeä paskamaisesta salaisuudestasi?
TOTUUS
Se oli surkea idea.
Jos tiedät, missä Anabel on, tarvitsemme häntä saadaksemme sivun.
Vain siten voimme korjata kaiken.
Me emme tee paskaakaan. Minä teen sen.
- Tulemme mukaasi. - Ettekä tule.
- Emme selvästikään voi luottaa sinuun! - Tunnen Anabelin parhaiten.
- Ei hän puhu tuntemattomalle. - Yllättyisit.
Mitä tuo tarkoitti?
Ei mitään.
Mene. Mitä sinä odotat?
Siellä on vierailuajat. Menen silloin.
Vai niin. Hienoa.
Pyöritellään peukaloita ja tuhlataan aikaa.
Ymmärrätkö, että jos emme tee tätä, minä kuolen?
En ole tyhmä. Totta kai ymmärrän.
Haluatko edes kumota kirousta?
Oletko tosissasi?
Serkkuni kuoli, senkin...
- Uskallakin! - Onko hän tyttöystäväsi?
- Ei hän serkullesi huumeita tarjonnut. - Oletko sekaisin?
- Toistapa tuo! - Lopeta!
- Ehkä, jos osaisit... - Anteeksi!
Älä koske minuun!
Tulin Saksasta käymään.
Kyselisin, onko Anabel Scott sairaalassanne?
- Emme jaa potilastietoja. - Ymmärrän.
Haluan todella tavata hänet. Voisinko mitenkään tulla käymään?
Olen hyvin pahoillani. Tulkaa toiste.
Jos tulisin vain pariksi minuutiksi.
Vain pari minuuttia, ja lähden. Lupaan.
Valitan, etten voi auttaa.
"Käytä tätä tänä yönä, jos haluat tietää lisää. A."
Anabel.
Hei!
Kelpaako kyyti?
Ei, kiitos. Haluan olla yksin.
Entä jos minä en?
Tämä on minun yöni.
Entä sitten?
Pahin painajaisesi on hampaidesi menettäminen.
Varaa aika hammaslääkäristä.
Minä valehtelin.
Ole kiltti.
Tule mukaani, niin kerron totuuden.
Hyvä on.
Hyppää kyytiin.
- Pärjäätkö? - Joo.
Olemme perillä.
- Mummini nukkuu yläkerrassa. - Selvä.
Nukketalo.
Tämä on hullua.
Ihan uskomatonta.
Oletko sinä tässä?
Se olen minä.
Hän on suloinen.
Onko tuo hän?
On.
Äitini.
Amyn noita.
Mummillani on Amyn huoltajuus.
Hän pitää parempaa huolta Amysta kuin äitini.
Rakastan äitiä,
kun hän on selvin päin, mutta...
Kun hän ei ole...
Se, miten hän satuttaa Amya,
on painajaismaista.
Pahin painajaiseni tarkalleen ottaen.
Siksi minun on suojeltava häntä tänä yönä.
Vihaan äitiäni.
Joskus.
Se oli itse asiassa -
viimeinen asia, jonka sanoin isälleni ennen kuin hän kuoli.
Olen pahoillani.
Aloitin typerän riidan isäni kanssa.
Juoksin järvelle.
Muistan kuulleeni jään halkeilevan.
Ja sitten oli yhtäkkiä pimeää, enkä enää tuntenut kehoani.
Olin loukussa jään alla.
Sitten isäni käsi tarttui minuun ja veti minut ylös.
Sitten kuulin jään murtuvan jälleen.
Ja yhtäkkiä isäni oli poissa.
Ei se ole sinun syytäsi.
Miten olisit voinut tietää?
Hei, Liv.
- Oletko kunnossa? - Tarkistin, onko tämä totta.
Liv.
Tule lähemmäs.
Tartu käteen.
Tartu siihen!
Et tainnut odottaa tätä.
Ei ihme. Inhoan tätä unta.
Etkö voi muuttaa sitä?
En. Minut on lääkitty.
No, kiitos kuitenkin kutsusta.
Puhuiko Arthur sinulle kadonneesta sivusta?
Arthur tietää, missä se on.
Minä ja Arthur luimme ehdosta.
Luimme painajaisista unikäytävässä.
Yritin pyörtää hänen päänsä. Hän ei kuunnellut.
Hän repi sivun irti, etten näkisi peruutuskeinoa.
Jestas.
Niinpä.
Hän väitti, että olin menettänyt järkeni. Kukaan ei uskonut minua.
Olen nyt psykologisesti hauras tyttö.
Vai pitäisikö sanoa "neito"?
Sitähän minäkin. Tosi seksististä.
Se tarkoittaa oikeasti viatonta verta, ei neitsyttä.
Arthur tiesi painajaisista.
Hän tiesi, mitä Persephonelle tapahtuisi.
Ja teki sen joka tapauksessa.
Niin.
Miksi hän tekisi niin?
En tiedä. Ota siitä selvää.
Hän ei ikinä kertoisi.
Ei tietoisesti.
Tarkoitatko...
Olet heräämässä. Etsi sivu äläkä kerro muille.
Joku pojista voi olla juonessa mukana.
Huhuu?
Tutki Arthurin vene.
Liv?
Äiti. Hei!
Minähän sanoin!
- Minun vuokseni... - Pysy loitolla!
- Vie tuo ämmä talostani! - Painu helvettiin!
Oletko kunnossa?
Amy?
Ei, ei! Amy!
Amy!
- Minun on hälytettävä poliisit. - Ei!
- Mitä? - Anabel sanoi...
Anabel?
- Puhutko Anabelista juuri nyt? - Puhun.
Siskoni on poissa! Anabel on sairas.
- Siksi hän on Winterhousen sairaalassa. - Winterhousessako?
- Mitä? - Kauanko olet tiennyt?
Arthur kertoi, vaikkei olisi saanut. Se ei kuulu meille.
Vai niin.
- Mitä muuta sinä tiedät? - Mitä?
Juonitteko te kaksi jotain?
Alat kuulostaa hullulta.
- Ai, niin kuin Anabelko? - En kestä tätä nyt.
Jos et aio auttaa minua, suksi kuuseen.
Meidänhän piti auttaa toisiamme.
Hei, Grayson...
Henryn painajainen toteutui.
Oikea painajainen, ei hammasjuttu.
Enää minä olen jäljellä.
Onko sinulla ankkuria Arthurin uniin?
Voitko tuoda sen kouluun? Selitän myöhemmin.
VERIKUUN KATSELU - TÄNÄ ILTANA
Hei, Liv. Tuletko tänään?
Koko koulu tulee. Pidämme julkisen tapahtuman.
Kuu muuttuu punaiseksi.
Tiedän.
En tiedä, pääsenkö.
Tulisit. Se on hauskaa.
Onko kaikki kunnossa?
Minähän sanoin, etten ryhdy siihen.
Kavereiden uniin ei mennä luvatta.
Jos kerromme, koko juttu paljastuu.
Häipykää siitä!
Painukaa helvettiin!
- Mikä ääliö. - Älkää viitsikö.
Arthur sanoi, ettei Anabel tiedä sivusta.
Niinpä tietenkin.
Arthur on ystäväni. Ja pidän sinusta todella,
mutta olemme tunteneet sinut viisi päivää.
Voisitko vain kertoa, mistä on kyse?
En tiedä, voinko luottaa teihin.
Että sillä lailla. Näetkö, Grayson?
Me haluamme auttaa sinua. Kunhan tiedämme, mitä aiot.
- En tarvitse teitä. - Mitä?
- En tarvitse ketään. - Mihin menet?
Odota...
Muistakaa pitää suojalasit silmillä.
MITÄ SULJETTUJEN OVIEN TAKANA TAPAHTUU?
Sitokaa hiukset niskaan.
Miten menee?
Mitä sinä täällä teet?
Oletko saanut mitään selville?
Anabel kieltäytyi tapaamasta.
- Alat käydä hermoilleni. - Anteeksi kovasti.
Voi jumaliste.
No niin.
Uskomatonta, että teen tämän.
No niin.
Siinä!
Missä sinä olet?
"Neidon uhraus.
Yönä verikuun, kun kaikki ovat kärsineet kirouksen,
koittaa aika viimeisen uhrauksen.
Tapa neito aikana unen, niin ikuisesti jatkat uneksien.
Mutta jos neito kääntyy, kirjan unten mailla tuhoaa,
sulkeutuvat ovet, ja kirous ja painajaiset raukeaa."
Liv!
Liv! Mitä pirua sinä teet?
Liv! Tule takaisin!
Hiton ämmä!
Voi perhana!
Aukea!
Arthur haluaa uhrata neidon verikuun yönä -
päästäkseen kaikkien uniin koko maailmassa, ikuisesti.
Sekopäistä. Emme voi antaa hänen onnistua.
Ei hän onnistukaan, jos neito tuhoaa kirjan ensin.
Herään ja noudan sen.
Emme tiedä, kumpi neito. Minä vai sinä.
- Totta. - Tehdään se yhdessä.
Liv!
Herätys! Liv!
Herää.
- Oletko tosissasi? - Oletko totta?
Olet naurettava.
Tekstaa vain...
- Grayson! - Mitä?
- Tämä kuulostaa hullulta. - Mitä nyt?
Luin puuttuvan sivun Arthurin unessa.
Miten pääsit hänen uneensa?
Kuuntele minua.
- Mitä? - Kerron, koska luotan sinuun.
Selvä.
Jos neito tuhoaa kirjan verikuun aikaan, eli tänä yönä,
kiroukset raukeavat.
Sehän on hyvä juttu.
- Niin. - Tarvitsemme vain kirjan.
- Sinulla tietenkin on se jo. - Jep, ja tarvitsen autoasi.
- Et osaa ajaa. - Siksi tarvitsen sinua.
Mennään.
Selvä, ymmärsinkö nyt oikein?
- Vapautamme Anabelin hoitolaitoksesta... - Jep.
...jotta neidot voivat tuhota kirjan ja perua painajaiset.
Siinä suunnitelma.
- Lyhyesti sanottuna. - Selvä.
- Voitko ajaa kovempaa? - En voi.
- Pidä moottori käynnissä. - Mitä? Ei...
Liv, minä tulen mukaasi!
Hyvä on. Odotan sitten tässä.
Anteeksi, neiti. Voinko auttaa?
Vierailuaika on ohi.
Kyllä, olen itse asiassa uusi lääkäri Berliinistä.
- Mikä nimenne olikaan? - Tohtori Franka Stein.
Frankenstein, vai?
Tulitte varmaankin tapaamaan Draculaa?
Tämä on sairaiden ihmisten sairaala. Teidän on poistuttava.
Hyvä on.
Minun on saatava yksi potilas ulos.
Muuten minut uhrataan verirituaalissa tänä iltana,
ja pahin painajaiseni toteutuu.
Selvä, haen lääkärin.
Käykää istumaan tuonne.
- Kiitos. - Eipä kestä.
Anabel...
- Löysin sinut. - Voi luoja.
Olet sankarini.
Toimitaan nopeasti.
Näytä kirja.
- Ota juotavaa. - Kiitos.
Tule.
Hitto, mitä he tekevät täällä?
Hän keksi juonen.
Heihin ei voi luottaa.
- Jos tytöt pakenevat, tämä on ohi. - Tiedän.
Meidän on päästävä pakoon.
Mennään takaovesta.
Kokeillaan Arthurin autoa.
Hän jätti avaimen.
- Nyt hän todellakin listii meidät. - Ehkä.
Liv!
Aja.
Anabel?
Anabel!
Voi luoja! Grayson!
Pysäytä auto.
Anabel, hidasta. Tapatat meidät.
En meitä, vain sinut.
Mitä?
Sinun täytyy kuolla. Sori vain.
Onko tämä unta?
Sinun unesi tarkalleen ottaen.
- Milloin nukahdin? - Jo jonkin aikaa sitten.
Huumasin sinut, kun tulit huoneeseeni.
Se vesi. Senkin kusipää.
Siisti suusi.
- Piilotit sivun Arthurin uneen. - Vihdoin tajusit.
Minun tarvitsi vain kadota,
jotta pojat etsisivät neidon tilalleni.
Jos kolaroit auton, sinäkin kuolet.
Ei. Sinä korvasit minut neitona.
Minä vain herään.
Tiedätkö, mitä? Olet helvetin hullu.
Eikä. Missä se on?
Mitä sinä puuhaat?
Kuolet joka tapauksessa, hereillä tai unessa.
Se on painajaisesi, muistatko?
Katson ilomielin, kun kuolet.
Tiedän säännöt. Jos hyppään unessa,
herään ennen kuin osun maahan. Eli en kuole.
Niin, mutta olet neito.
Mitä jos kuoletkin tänä erityisenä iltana?
Sinä hämäät.
Jos et halua, että hyppään, tämä on oikea ratkaisu.
Unohdat jotain.
Ankkurini ei auta sinua, kun olen hereillä.
Se ei kuulu vain sinulle.
Jos et astu alas sieltä,
kidutan suloista sisartasi unissa, kunnes hän kuolee.
Haluatko tämän?
Hyvä on, tulen alas.
- Apua! - Liv!
- Grayson! Olen täällä. - Mitä tapahtui?
Hän huumasi minut.
Hei! Voi luoja.
Voi hyvä luoja.
- Oletko kunnossa? - Olen.
No niin.
Anabel aikoo mennä Mian uneen. Meidän on etsittävä hänet.
- Tekstaan muille. - Okei.
Miksi sataa lunta? Tähän aikaan vuodesta ei pitäisi.
Painajaiseni toteutuu.
Se alkaa. Kuu muuttuu punaiseksi.
Tule.
- Kaikki järjestyy. - Soitan muille.
- Jumaliste! - Oletko kunnossa?
- Näytät paskalta, mutta elät. - Joo, kiitos. Kyllä tämä tästä.
- Mennään. - Tämä on erityinen ilta.
Täydellinen kuunpimennys on harvinainen ilmiö.
- Se kestää vain hetken. - Mia!
- Oletko nähnyt Miaa? - Hän meni yläkertaan katolle.
Oliko hän yksin?
Ei. Hänen seurassaan oli joku.
Anabel. Selvä, mennään.
Onko tämä Mian reppu?
- On. Hän tarvitsi apua. - Kiitos.
- Anabel! - Mia!
Mia!
- Hän ei ole täällä. - He eivät ole kaukana.
- Herätän hänet unesta käsin. - He ovat lähistöllä.
Lyö tajuni kankaalle.
Liian vaarallista. Anabel on sekaisin.
Minulla on Mian ankkuri.
Se on ainut keino.
Kaikki järjestyy. Mutta kaiken varalta...
Minä tykkään sinusta.
Niin minäkin sinusta.
Kumauta minua.
Olen tosissani.
En voi lyödä sinua...
Mia.
Mia, missä sinä olet?
Missä ovesi on?
Missä se on?
Mia!
- Kermaa vai marmeladia? - Hillon vuoro. Anna palaa.
Tosi, tosi... Laitetaan paljon.
- Paljon. - Loistavaa.
Hilloa ei tarvita. Hyvä.
Hei, Liv.
Kultaseni.
Oletko yhä vihainen minulle?
En.
En laisinkaan.
Hyvä. No, palaa sitten hommiin.
Isä?
Mitä nyt?
Olen pahoillani.
Ei se mitään.
Kaikki on hyvin.
Kaikissa perheissä riidellään.
Eikös niin?
Se osoittaa, että välitämme.
Liv.
Minä rakastan sinua.
Rakastan sinua, isä.
Tiedän.
No niin.
Palataan hommiin.
Liv?
Minulla on kylmä.
Hirveän kylmä.
Mia!
Mia. Mia, herää!
Ei hän voi. Huumasin hänet.
Siksi hänen unensa hyytyy.
Kaikki järjestyy.
Unissa on aina aurinkoista.
Ole kiltti ja lopeta tämä.
Kyllä tämä tästä.
Sinun on ensin kuoltava.
Nähdään jäällä.
Hei hei, isä.
Jos uhraan itseni, tuhoatko kirjan ja päästät Mian menemään?
Kun neito on uhrattu, tuskin tarvitsen enää kirjaa.
Sovittu.
Olisimme voineet olla ystäviä.
Mutta toisen on kuoltava.
Se ei ole henkilökohtaista.
Ei tämäkään.
Anabel!
Anabel, seuraa minua!
Hyppää!
Liv?
Miksi löit niin kovaa?
Hän pyysi sinua, mutta jänistit.
Anteeksi, etten lyönyt häntä putkella!
Joudun vankilaan.
- Kuu... - Olen pahoillani.
Verikuu on ohi.
Oletko kunnossa?
- Missä Mia on? - Löysimme hänet.
- Mennään sitten. - Varovasti.
Tulkaa!
- Mia! - Liv!
Hän on kunnossa. Hän heräsi juuri.
- Miten voit? - Tokkurassa vain.
- Onko hän kunnossa? - Entä Anabel?
- Oletko kunnossa? - Anabel.
- Soitin ambulanssin. - Onko Liv kunnossa?
- Jestas. - Liv on kunnossa. Grayson löi häntä.
- Seuraa sormeani. - Jonkun täytyi.
Mitä siinä boolissa oli?
- Anabel. - Kaikki on sekaisin.
Mitä kirjalle kävi? Katsokaa.
- Kirja on täysin tuhoutunut. - Mitä?
- Katsokaa! - Mihin kaikki hävisi?
- Hullua. - Jas.
- Näytä. - Mitä?
Kuvittelenko, vai onko kätesi kunnossa?
- Sattuuko siihen? - Juma...
Se on kunnossa.
Jos se toimi, missä Persephone on?
- Se toimi. - Niin toimi.
Hyvästi, Anabel.
Mitä on meneillään?
Persephone.
- Mitä helvettiä? - Näpit irti.
Mitä helvettiä?
Olen imarreltu, mutta en yllättynyt, koska olen suosittu.
Mutta silti, mitä tämä on?
- Missä olet ollut? - Mitä...
Arthur, näpit irti. Painu helvettiin.
Katsoin verikuuta. Missä itse olit?
Hyvää yötä, Butter.
- Hyvää yötä, Liv. - Hyvää yötä.
HÄN ON KUNNOSSA.
Huomenta.
- Huomenta, muruseni. - Huomenta.
- Onko kaikki hyvin? - Loistavasti.
Aamiainen on valmis.
Äiti?
Niin.
Anteeksi, että olen joskus sellainen kuin olen.
Olet hyvä juuri tuollaisena.
Kuten isäsi tapasi sanoa, se osoittaa, että välität.
Liv, uskomatonta, että kopioit asuni.
- Sattumaa. - Hän maksoi, että kerroin.
- Pitäkää hauskaa, olkaa varovaisia. - Heippa!
Hei hei.
- Olet vain kateellinen. - Älä koske. Olet painajainen.
Näin ennen painajaisia. Usko pois, tämä ei ole mitään.
Näytät Livin pahalta kaksoissisarelta, enkä pane pahakseni.
Ei tunnu, että olisi kulunut vuosi.
Ei niin.
Et ole vieläkään kertonut, mikä toiveesi oli.
Toivoin löytäväni jonkun, johon voisin rakastua.
Jonkun kaltaisesi.
Tekstitys: Irmeli Rapio
Luova tarkastaja Maarit Hirvonen