En gang ble en baby forlatt i denne skogen.
I nærheten av babyen hadde et ungt par hengt seg.
Barnets foreldre.
Selvmordsbrevet de la igjen, jamret over urettferdighet.
De manglet mot til selv å drepe barnet. De lot det ligge igjen for å dø.
Men barnet døde ikke.
Selv da foreldrenes kropper hadde råtnet, fortsatte babyen å gråte kraftig
som for å si at han ikke godtok skjebnen foreldrene ville gi ham.
Hva avgjør hvem som lever og hvem som dør?
Det er styrken til å ta kontroll over sin egen skjebne.
Bare de som har den styrken, er skikket til å kommandere andre.
Fire dager til solformørkelsen.
Det første himmelske showet på 15 år,
og byer over hele Japan forbereder seg til den spesielle dagen.
En solformørkelse er et fenomen der månen blokkerer for solen.
Når solen, månen og…
Telefonen din ringer.
Hallo?
Hva er galt? Hallo?
Hva?
Hva er det?
Hallo?
Hvorfor slapp fumaene deg fri?
Jeg ble ikke sluppet fri. Jeg rømte.
- Tror du jeg er dum? - Det er sant.
Du er en fuma.
Nei.
Mr. Hama.
Det lå en veltet varebil fire kilometer fra der Gaku Tawara ble funnet.
Sjåføren pluss en annen mann. Begge var blitt drept.
Hvor er fumaene?
Jeg vet ikke.
- Du vil ikke si det til oss. - Jeg vet virkelig ikke.
Jeg hadde bind for øynene bortsett fra når jeg jobbet.
"Jobbet"? Hvor?
En blomstereng.
En åker med rapsblomster.
Fuji-fjellet?
Hvor lenge jobbet du der?
- Hvor lenge pågikk det? - Siden jeg forsvant.
I seks år.
Så seks år.
- Hva skjedde med benet ditt? - Jeg falt i sjøen.
Det satte seg fast i skipets propell.
Kjenner du ham?
Det var han som torturerte meg.
Hva heter han?
Bra jobbet, sjef.
- Finn det stedet. - Ja, sjef.
Hva med en løgndetektortest?
Det er ubrukelig på en shinobi.
Så hva skal vi gjøre? Han kan være spion for fumaene.
Gaku!
Gaku…
Velkommen hjem. Gaku.
Nagi.
Jeg har alltid trodd at du var i live.
Kom, Riku. Kom igjen.
Hyggelig.
Riku, det er ikke første gang du møter ham.
Han bodde med oss til du var to.
- Går det bra? - Det ser ut til at protesen ikke passer.
Jeg kommer tilbake i morgen for å snakke om hva vi gjør.
Dere har vel mye å ta igjen.
- La oss dra. - Ja, sjef.
Haru.
Velkommen hjem.
Kom, la oss gå inn.
Du ser mye bedre ut.
- Samme som før. - Takk.
Du kan vel hvile deg på rommet ditt frem til middag?
Ok.
Alle samlet ved bordet…
- Det er for lenge siden sist. - Ja, virkelig.
- Gaku, vil du ha litt til? - Ja takk.
- Jeg også. - Selvsagt.
- Nagi, går du på videregående? - Nei, jeg går på universitetet.
Nettopp. Student.
- Hvordan er det å ha bare ett ben? - Riku!
- Riku. Du burde ikke… - Det går bra.
Her. Vil du kjenne på det?
- Gjør det ikke vondt? - Slett ikke. Bare kjenn.
- Au! - Unnskyld!
- Jeg bare tullet. Beklager. - Gi deg! Du lurte meg.
Bevares.
Haru.
Kan du presentere henne for meg? Hun blir her en stund, ikke sant?
Ja.
Vær så god.
- Takk. - Ingen årsak.
Riku, her.
Denne knappen er til Switchen.
Hvis du vil se på TV, trykk på denne.
Gaku. Så…
- Jeg er Karen Ito. - Jeg er Gaku Tawara. Hyggelig.
- Takk for at jeg får være her. - Flott å ha deg her.
Så du vet alt om oss?
Kanskje ikke alt. Men ja, jeg vet om familien din.
Hun gjemmer seg også for fumaene. Hama vet ikke at hun er her.
Greit.
- Kom, Karen, la oss spille. - Nei.
Hvorfor ikke?
Kom igjen, Riku. La oss se på TV sammen. Kom.
Gi Japan nytt liv!
Å endre dette landet krever en ny leder som kan åpne nye dører.
Og den lederen er meg, Toko Mukai.
Ms. Mukai ble bortført
for seks år siden da hun stilte til valg som Tokyos guvernør.
Hun overvant prøvelsen og vant valget på en bølge av folkelig støtte.
Så gikk hun inn i nasjonal politikk og samler støtte
til det kommende presidentvalget.
- Hvorfor slo du av? - Gå og gjør leksene dine.
Ok.
De sittende politikerne og byråkratene tenker bare på seg selv.
De må stilles til ansvar. Jeg, Toko Mukai,
vil endre politikken i landet vårt ved å ta makten fra de korrupte.
Vi trenger en politisk omveltning for å endre Japan.
Vår stagnerende økonomi og reduserte tilstedeværelse på verdensscenen.
Vi kan gjenvinne dem.
Landet vårt kan få liv igjen.
For seks år siden ble Mukai kidnappet under guvernørvalget.
Nå er det presidentvalg.
Jeg har bange anelser om det.
For ikke å nevne…
…broren din.
- Hvorfor nå? - Hva antyder du?
SAWABE
Hallo?
- Hvor er du? Har du… - De drepte familien min.
Jeg skal ta hevn.
Hvorfor jobber en purk som deg for fumaene?
Fumaene har mange medløpere i politiet og regjeringen.
- Vet du noe om solformørkelsen? - Ja.
Fortell meg alt du vet.
- Jeg skal drepe ham. Hvis du hjelper meg… - Vi vil det samme.
Vi må snakkes ansikt til ansikt. Jeg blir skygget.
- Ok. - Hvor?
Kan du komme til Odawara?
Vi har en spion.
Men ikke vær redd.
Den er godt gjemt.
Hva gjør du?
Jeg bare mimrer.
At du kom hjem, førte oss sammen som en familie.
Du har alltid vært familiens kjerne.
Da vi var barn, trente vi mye her.
Du sluntret alltid unna, mens jeg trente for harde livet.
Likevel ble det alltid uavgjort.
Hadde du tatt det seriøst, ville jeg ikke hatt en sjanse.
La oss sparre som før.
Hva er galt?
Det er min feil.
Jeg kunne ha drept ham.
Men jeg gjorde ikke det.
Jeg kunne ikke.
Jeg lot ham gå.
Det var han som knivstakk deg…
…og ble den 19. Fuma Kotaro.
Fordi jeg ikke drepte ham.
Det er derfor…
Du er en god sjel.
Men for oss shinobier…
…blir godhet til svakhet.
Når noen står i veien for overbevisningene dine,
må du drepe dem.
Og jeg kan drepe deg.
Kanskje du burde forbli som du er.
En avlyttingsmikrofon?
Plant den mens jeg forklarer oppdraget for dem.
Hold et øye med Gaku.
Er dette for Tawara-familien? Aldri i livet!
- Har du et problem? - Selvsagt. Det er et shinobi-hus!
- Hva så? - Hva om de tar meg?
- Ikke la dem finne det ut. Aldri. - Hva? Nei, vent!
Mr. Hama, det er umulig. Vær så snill!
Hva skal jeg gjøre?
- Få opp farten! - Jeg kommer!
Jeg skal anmelde ham en dag!
- Der. - Ja, sjef.
Vi har ikke hele dagen!
Ifølge Matsuura planlegger fumaene et terrorangrep.
Men han kunne ikke finne ut av detaljene.
Alt vi vet, er at planen kalles "solformørkelsen".
Selve solformørkelsen er den niende november.
Om to dager.
Hvis det er den dagen de skal utføre planen sin,
må vi finne fumaene umiddelbart og stoppe dem.
Dette er Gakus tegning.
De tvang meg til å jobbe der i seks år.
Den gule blomsten virker å være veldig giftig.
De sa at det kan være dødelig å puste inn pollenet.
Jeg vil at dere skal finne dette stedet først.
Unnskyld meg, men kan jeg gå på toalettet?
- Nå? - Jeg har holdt meg en god stund.
- I gangen, til venstre. - Takk.
Unnskyld, kan du bare… Unnskyld meg.
Jeg hadde alltid bind for øynene på vei til den åkeren.
Men jeg så steintrapper og en nedfallen tempelport under bindet for øynene.
En nedfallen tempelport?
Etter det Gaku fortalte oss,
er blomsteråkeren sannsynligvis omkring her.
Soichi, Yoko, jeg stoler på dere.
Det er fumaenes base. Vær ekstra forsiktige.
Gaku drepte noen av fumaene for å rømme.
Denne fyren ser ut til å være ett av toppmedlemmene.
Haru. Her er mappen hans. Etterforsk ham.
Det var alt.
- Hva er oppdraget mitt? - Ditt oppdrag er å ta vare på meg.
- Greit? - Greit.
Vi er omtrent fem kilometer unna.
"Mayuko"?
Skal du ikke ta den? Det er salgssjefen din som ringer.
Det passer ikke nå.
Du!
Ja, hallo?
Hei, sjef. Det er snart tid for møtet med vår nye grossist.
Å ja. Jeg beklager. Jeg har et viktig ærend.
Jeg skjønner.
Det går bra. Jeg skal nok klare det.
- Jeg er lei for det. - Nei, det går bra.
Vel, det er faktisk litt av en nedtur,
for jeg har på meg lykkefargen din i dag.
Husk på det. Lykkefargen din er rødbrun.
- Nettopp. Jeg ringer deg tilbake. - Greit.
Jøss. Sjekker hun lykkefargen din også?
- Rødbrun, hva? - Hun er litt av en type.
Akkurat.
- Det må være en hemmelighet. - Hva? Jeg skjuler ingenting.
- Jeg mente Gaku. - Å.
Han var Fuma-klanens fange i seks år.
Mener du at han kan ha blitt hjernevasket?
Ikke si det.
Funker det?
Kom igjen.
Ja! Fantastisk!
Å nei…
Ja! Det var nære på.
Ok, den neste.
Greit. Vi må kjøre fortere.
Der! Ok, neste.
Klarte det!
- Hei, Karen! Så du det? - Ja.
Var det ikke kult? Jeg trener.
- Jaså? - Se når jeg kommer meg til den.
- Ja visst. - Nå.
- Fokuser på stangen! - Ser du på meg?
- Se opp! - Det går bra.
Hvem var det der?
- Haru, se. Superkult, ikke sant? - Ja.
Jeg blir bedre enn deg før du vet ordet av det.
Selvsagt. Pass på.
Du ser annerledes ut.
- Det er det offisielle shinobi-antrekket. - Jøss.
- Det er kult. - Seriøst?
Ja, det er stilig.
Hvor skal du?
På et oppdrag.
Er det farlig?
Det går bra.
Jeg skal møte Sawabe etterpå, så jeg kommer nok ikke hjem i kveld.
- Ikke forlat huset, ok? - Ok.
Du kødder. Hva skjer?
Hallo, Mr. Hama? Det er en kvinne der. Tawara-familien har et ekstra medlem.
Skjønner.
Haru, den idioten, gir meg ekstra problemer når vi har nok å ta oss av.
Hva er galt?
Din tur.
Bli kvitt jenta til Haru.
Se nå.
Svisj.
Jeg har trent hele tiden de siste seks årene.
Bra.
- Fordi jeg vil bli som deg. - Som meg, hva?
"Vær stolt. De beste shinobiene er som skygger.
Ingen trenger å vite at jeg finnes." Ikke sant?
Vi forsvarer dette landet. Det var det jeg trodde.
Men…
Men?
- Hvem beskyttet vi egentlig? - Hva?
En shinobi følger sin herres ordrer uten å vite hvorfor.
Hva er galt?
Ikke bli som meg, Nagi.
Hva mener du? Jeg skjønner ikke.
Én dag vil du det.
Hvis Gaku virkelig har blitt hjernevasket av fumaene…
…går vi kanskje i fellen deres.
Blomstene er borte.
- Den lastebilen. - Hva?
Den vi kjørte forbi tidligere.
Den må ha fraktet de gule blomstene.
Hallo? Blomstene er høstet, og fumaene er borte.
Hama, du må sjekke noe.
Én-åtte-ni-ni. Oppfattet.
Slå opp det nummeret. Hei!
Flott.
Der er det.
Gaku sendte oss ikke i en felle.
Nei.
Ja?
Lastebilen er ved Tahara-krysset, på vei mot Nagoya. Følg den.
Jeg holder dere oppdatert. Jeg stoler på dere.
Mottatt.
Forberedelsene til solformørkelsen er i gang.
Hva med Crow?
Som vi planla.
DET HELLIGE PULVERET KOMMER SNART
SAMMEN SKAL VI FULLFØRE SOLFORMØRKELSEN
Gaku drepte noen fumaer for å rømme.
Pappa?
Pappa, er du her?
- Mitsuki, hva er galt? - Hvor er pappa?
Jeg får fortsatt ikke tak i ham. Jeg lurer på hva som er galt.
Jeg vil treffe pappa.
Jeg vet det. Jeg vil også treffe ham.
Og jeg kan drepe deg.
Hallo?
- Jeg er her allerede. - Skyggen?
- Jeg mistet dem. - Jeg er på vei. Bli der.
Vi har passert Minami-Ohara-krysset.
Det er 500 meter foran dere.
Fem hundre meter.
Ser dere ikke lastebilen?
Gi oss et øyeblikk.
Der er den! Vi fant den!
Crow?
Faen ta deg!
Tekst: Linda Hansen