Jednou v tomhle lese našli opuštěné dítě.
Poblíž dítěte se oběsil mladý pár.
Jeho rodiče.
Zanechali dopis, kde naříkali nad nespravedlností života.
Neměli odvahu zabít své dítě sami.
Nechali ho, aby zemřelo.
Ovšem
dítě nezemřelo.
I když se těla rodičů rozkládala,
dítě dál usilovně křičelo.
Jako by chtělo říct, že se nepoddá osudu, který mu rodiče určili.
Co rozhoduje o tom, kdo přežije a kdo zemře?
Je to síla vzít osud do vlastních rukou.
Jen ti, kdo ji mají, jsou způsobilí velet ostatním.
Čtyři dny do zatmění Slunce.
První nebeská podívaná po 15 letech,
na niž se připravují města po celém Japonsku.
Zatmění Slunce je jev, při němž Měsíc zastíní Slunce.
Když Slunce, Měsíc a…
Zvoní ti mobil.
Haló?
Co se děje?
Haló?
Cože?
Co je?
Haló?
RODINA NINDŽŮ
Proč tě Fumové pustili?
Nepustili mě.
Utekl jsem.
Máš mě za hlupáka?
Je to pravda.
Jsi Fuma.
Nejsem.
Pane Hamo.
Čtyři kilometry od místa, kde se našel Gaku Tawara, byla převrácená dodávka.
Řidič a další muž.
Oba zabití.
Kde jsou Fumové?
Nevím.
- Nechceš nám to říct. - Vážně to nevím.
Zavazovali mi oči, viděl jsem jen při práci.
„Při práci“?
Kde jsi pracoval?
Na květinovém poli.
Rostly tam žluté květiny.
Hora Fudži?
Jak dlouho jsi tam pracoval?
Jak dlouho?
Od svého zmizení.
Šest let.
Tak tedy šest let.
Co se ti stalo s nohou?
Spadl jsem do moře.
Zachytila se do lodního šroubu.
Znáš ho?
To je ten, co mě mučil.
Jak se jmenuje?
Výborně, pane.
Najdi tohle místo.
Ano, pane.
Co ho dát na detektor lži?
Ten je u šinobi k ničemu.
Tak co budeme dělat?
Může být špión Fumů.
Gaku!
Gaku…
Vítej doma.
Gaku.
Nagi.
Vždycky jsem věřila,
že jsi naživu.
Pojď, Riku. No tak.
Rád vás poznávám.
Riku, nevidíte se poprvé.
Žil s námi do tvých dvou let.
Jsi v pořádku?
Vypadá to, že mu nesedí protéza.
Zítra se vrátím a řekneme si, co dál.
Určitě si máte co povídat.
Jdeme.
Ano, pane.
Haru.
Vítej doma.
Pojďme dovnitř.
Vypadáš mnohem líp.
Jako dřív.
Děkuju.
Nepůjdeš si před večeří odpočinout do svého pokoje?
Dobře.
Všichni spolu u stolu…
To už je dávno.
To tedy je.
Gaku, chceš ještě?
Ano, přidám si.
Já taky.
Jistě.
Nagi, ty chodíš
na střední?
Ne, už jsem na vysoké.
No jistě.
Vysokoškolačka.
Jaké to je, mít jen jednu nohu?
Riku!
Riku.
- Neměl bys… - To nevadí.
Hele.
Chceš si sáhnout?
Bolí to?
Vůbec ne. Sáhni si.
Au!
Omlouvám se! Pardon!
To byla jen legrace.
- Promiň. - Ty jsi ale!
Dostal jsi mě.
Bože.
Haru.
Představíš mi ji?
Nějakou dobu tu bude, ne?
Jo.
- Prosím. - Děkuju.
Není zač.
Riku, jez.
Tohle tlačítko je na Switch.
Jestli se chceš dívat na televizi, zmáčkni tohle.
Gaku. Takže…
Já jsem Karen Ito.
Gaku Tawara.
Těší mě.
Nebudu tu dlouho, ale jsem vděčná, že tu jsem.
Rádi vás tu máme.
Takže o nás víš všechno?
Možná ne „všechno“.
Ale ano, vím, jaká jste rodina.
Taky se schovává před Fumy.
Pan Hama to neví.
Tak jo.
- Karen, pojď si zahrát. - Ne.
Proč ne?
Pojď, Riku. Koukneme se spolu na televizi.
Jdeme.
Oživte Japonsko!
Tuto zemi může změnit jen nový vůdce, který jí otevře nové možnosti.
A tím vůdcem jsem já, Toko Mukaiová.
Před šesti lety paní Mukaiovou unesli, když kandidovala na guvernérku Tokia.
Přestála utrpení a vyhrála volby na vlně veřejné podpory.
Pak vstoupila do celostátní politiky a teď kandiduje na post předsedkyně strany.
Proč to vypínáš?
Běž si dodělat úkoly.
Dobře.
Politici a byrokraté u moci myslí jen na sebe.
Musí nést zodpovědnost.
Já, Toko Mukaiová,
změním politiku naší země tím,
že zbavím korupčníky moci.
Musíme změnit politiku, aby se změnilo Japonsko.
Stagnuje nám ekonomika.
Máme malé zastoupení na světové scéně.
To vše můžeme napravit.
Naše země se může vrátit k životu.
Před šesti lety Mukaiovou během guvernérských voleb unesli.
Teď jsou stranické volby.
Mám z toho špatný pocit.
Nemluvě o…
tvém bratrovi.
Proč teď?
Co tím naznačuješ?
SAWABE
Haló?
Kde jste? Dokázal jste…
Zabili mi rodinu.
Pomstím se.
Proč policajt jako vy pracuje pro Fumy?
Mají hodně spolupracovníků u policie i ve vládě.
Víte něco o zatmění?
Jo.
Řekněte mi, co víte.
Zabiju ho. Když mi pomůžete…
Jde nám o stejnou věc.
Chci si promluvit osobně.
Sledují mě.
Dobře.
Kde?
Můžete přijít do Odawary?
Je tu krysa.
Ale neboj se.
Je schovaný.
Co tu děláš?
Vzpomínal jsem.
Tvůj návrat domů
naši rodinu stmelil.
Vždycky jsi byl jejím jádrem.
Když jsme byli malí,
často jsme tu trénovali.
Ty ses vždycky flinkal,
zatímco já dřel jako kůň.
A přesto jsi mi stačil.
Kdybys to bral vážně,
neměl bych šanci.
Potrénujme jako dřív.
Co je?
Je to moje vina.
Mohl jsem ho zabít.
Ale nezabil.
Nedokázal jsem to.
Nechal jsem ho jít.
A on tě pak probodl…
a je z něj Kotaro Fuma devatenáctý.
Jen proto, že jsem ho nezabil.
Takže…
Máš tak laskavé srdce.
Ale pro nás šinobi…
se laskavost mění ve slabost.
Když někdo stojí v cestě tvému přesvědčení,
musíš ho zabít.
A já tě dokážu zabít.
Možná bys měl zůstat, jaký jsi.
Odposlouchávací zařízení?
Umísti ho, až jim budu vysvětlovat úkol.
Dávej pozor na Gakua.
To je k Tawarům? To ne!
Máš s tím problém?
Samozřejmě. Je to dům šinobi!
No a?
Co když mě chytí?
Nesmí to zjistit. Nikdy.
Cože? Ne, počkejte!
Pane Hamo, to je nemožné. Prosím!
Co mám dělat?
No tak, pohni!
Už jdu!
Jednou ho nahlásím, přísahám!
Vezmi to.
Ano, pane.
Nemáme celý den!
Podle Macuury
Fumové plánují teroristický útok.
Ale ve svém postavení neznal detaily.
Víme jen, že ten plán se jmenuje „Zatmění“.
Skutečné zatmění Slunce je 9. listopadu.
To je za dva dny.
Pokud ten den chtějí provést svůj plán,
musíme je okamžitě najít a zastavit.
Tohle kreslil Gaku.
Nutili mě tam pracovat šest let.
Ta žlutá květina je prudce jedovatá.
Prý pouhé vdechnutí pylu může být smrtelné.
Nejdřív najděte to místo.
Promiňte, můžu si u vás odskočit?
- Teď? - Už se chvíli přemáhám.
- Na konci chodby vlevo. - Moc děkuju.
Promiňte, mohl byste…
Omluvte mě.
Cestou na to pole mi vždycky zavázali oči.
Ale přes pásku jsem viděl kamenné schody
a spadlou bránu svatyně.
Spadlou bránu svatyně?
Podle toho, co nám Gaku řekl,
je to květinové pole nejspíš
někde tady.
Sóiči, Jóko, spoléhám na vás.
Je to základna klanu Fuma.
Buďte opatrní.
Gaku na útěku zabil pár jejich lidí.
Tohle je jeden z předních členů.
Haru. Tady je jeho složka.
Prošetři ho.
To je vše.
A co můj úkol?
Tvůj úkol je starat se o mě.
Dobře?
Dobře.
Jsme asi pět kilometrů daleko.
„Majuko?“
Neměl bys to vzít?
Volá ti obchodní vedoucí.
Teď není čas.
Hej!
Ano, haló?
Dobrý den. Už je skoro čas na schůzku s naším novým velkoobchodníkem.
Aha, ano.
Omlouvám se.
Musím vyřídit naléhavou věc.
Aha, rozumím.
To nic.
Poradím si sama.
Moc se omlouvám.
Nic se neděje.
No, trochu mě to mrzí,
protože mám dnes na sobě vaši šťastnou barvu.
Mějte to na paměti.
Vaše šťastná barva je kaštanová.
Dobře.
Pak vám zavolám.
Dobře.
No tohle.
Vybírá ti i šťastnou barvu?
Kaštanovou?
Je trochu zvláštní.
Jistě.
Vsadím se, že má tajemství.
Co? Já nic netajím.
Myslím Gakua.
Aha.
Fumové ho šest let věznili.
Myslíš, že má vymytý mozek?
To neříkej.
Funguje to?
No tak.
Ano! Paráda!
Ale ne…
Ano!
To bylo těsné.
Tak další.
Dobře. Musím zrychlit.
A je to!
Tak další.
Mám to!
- Hele, Karen! Vidělas to? - Jo.
Nebyl jsem super?
Trénuju.
- Jo? - Sleduj mě.
- Jasně. - Tak.
- Sleduj tyč! - Díváš se?
Pozor!
Zvládnu to.
Kdo to byl?
Haru, podívej. Super, co?
Jo.
Než se naděješ, budu lepší než ty.
To určitě.
Pozor.
Vypadáš jinak.
To je oficiální oblečení šinobi.
Aha.
Sluší ti.
Vážně?
Jo, má to styl.
Kam jdeš?
Mám úkol.
Je nebezpečný?
Zvládnu to.
Pak mám schůzku se Sawabem, takže večer asi nebudu doma.
Ty nikam nechoď, jasné?
Dobře.
To si děláš srandu.
Co se děje?
Haló, pane Hamo?
Je tam žena.
Rodina Tawarových má o člena víc.
Rozumím.
Ten hlupák Haru přidělává problémy, jako by toho už tak nebylo dost.
Co je?
Teď jsi na řadě.
Zbav se té Haruovy holky.
Sleduj.
Šup.
Za těch šest let jsem nikdy nepřestala trénovat.
Dobře.
Protože chci být jako ty.
Jako já, hm?
„Buď hrdá. Nejlepší šinobi jsou jako stíny.
Nikdo nemusí vědět, že existujeme.“ Že?
Bráníme tuto zemi.
To jsem si myslel.
Ale…
Ale?
Koho jsme vlastně chránili?
Co?
Šinobi plní rozkazy svého pána,
aniž by věděli proč.
Co se děje?
Nechci, abys byla jako já, Nagi.
Proč ne?
Nechápu.
Jednou pochopíš.
Jestli…
Jestli Fumové Gakuovi vážně vymyli mozek…
možná vlezeme do pasti.
Květiny jsou pryč.
Ten kamion.
Co?
Ten kamion, co nás míjel.
Určitě odvážel ty žluté květy.
Haló?
Květiny jsou sklizené a Fumové jsou pryč.
Pane Hamo, musíte mi něco najít.
Jedna, osm, devět, devět.
Mám to.
Vyhledej mi to číslo.
Hej!
Výborně.
Tady je.
Gaku nás do pasti neposlal.
Pravda.
Ano?
Ten kamion je u křižovatky na Taharu a míří do Nagoji.
Sledujte ho.
Budu vás informovat. Spoléhám na vás.
Rozumím.
Přípravy na zatmění jsou v plném proudu.
A co Vrána?
Podle plánu.
SVATÝ PRÁŠEK BRZY DORAZÍ
SPOLEČNĚ NAPLNÍME ZATMĚNÍ
Gaku na útěku zabil pár jejich lidí.
Tatínku?
Tati, jsi tady?
Micuki, copak je?
Kde je tatínek?
Pořád se mu nemůžu dovolat.
Nevím, co se děje.
Chci vidět tatínka.
Já vím.
Taky ho chci vidět.
A já tě dokážu zabít.
Haló?
Už jsem tady.
- Sledují vás? - Setřásl jsem je.
Jsem na cestě. Zůstaňte tam.
Projeli jsme křižovatku Minami - Ohara.
Je 500 metrů před vámi.
Pět set metrů.
Copak ho nevidíte?
Dejte nám chvilku.
Tady je!
Našli jsme ho!
Vráno?
Zatraceně!
Překlad titulků: Markéta Demlová