‫טוֹקוֹ מוּקאי,‬ ‫המועמדת למשרת מושלת טוקיו שנחטפה,‬
‫נמצאה שעה אחת בלבד‬ ‫לאחר שנמסרה דרישת הכופר.‬
‫עדיין לא ידוע‬
‫מדוע גברת מוּקאי נחטפה,‬ ‫או איך היא הוחזרה למקום מבטחים.‬
‫גאקוּ!‬
‫- בית הנינג'ות -‬
‫אתה כזה שקוף.‬
‫הא?‬
‫נמרח לך חיוך מטופש על הפנים‬ ‫כשאתה הולך לאכול קערת בקר.‬
‫מה? לא נראה לי שזה נכון.‬
‫כן, זה נכון.‬
‫כתוב לך על הפרצוף "אני אוהב קערות בקר".‬
‫רגע, סליחה.‬
‫זה לא קערת בקר, אלא הבחורה הזאת! טעות שלי.‬
‫תפסיק כבר.‬
‫ממזר שכמוך.‬
‫פשוט דבר איתה.‬
‫אם הייתי במקומך… לא שדעתי משנה משהו.‬
‫תזמין אותה לדייט.‬
‫פשוט, נכון?‬
‫זה לא כל כך פשוט.‬ ‫-זה כן.‬
‫"רוצה ללכת לאכול משהו בסוף השבוע?"‬
‫אה, נכון.‬
‫אתם גם ככה אוכלים ביחד כל הזמן!‬
‫זה לא העניין.‬
‫אז מה העניין?‬
‫דבר איתה. פשוט תעשה את זה.‬
‫אם אתה שואל אותי, אתה סתם ממציא תירוצים.‬
‫חוץ מזה, נראה לי שאתם מתאימים אחד לשני!‬
‫כבר סיימת?‬
‫נשארה לנו עוד מכונה אחת.‬
‫נכון.‬
‫עברו שלושה ימים.‬
‫- משטרה -‬
‫הם באמת יחזירו את זה?‬ ‫-בדיוק מה שחשבתי.‬
‫למה לגנוב משהו ואז להחזיר אותו?‬
‫היי! תראו שם!‬
‫אז שיהיה לילה טוב.‬
‫אתה לא מצטרף, מר נוזאקי?‬
‫גם לי יש דייט.‬
‫בהצלחה, אחי!‬
‫ברוך הבא.‬
‫- כרטיס ארוחה -‬
‫- קערת בקר, תוספת בצל, ביצה לא מבושלת -‬
‫תוספת רוטב ובצל ירוק.‬
‫הבנתי. תוספת רוטב,‬ ‫בצל ירוק וביצה לא מבושלת.‬
‫אה, סליחה.‬
‫תוספת רוטב, בצל ירוק, וביצה לא מבושלת.‬
‫כמו תמיד.‬
‫מנת חזיר גדולה עם קימצ'י.‬
‫בדיוק.‬
‫זו הבחירה שלי.‬
‫תודה שחיכית.‬
‫שוב עבדת עד שעה מאוחרת?‬
‫אה, כן. עבודה.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אני ממלא מכונות מכירה אוטומטיות.‬
‫אוקיי.‬ ‫-כן.‬
‫אפשר לשאול איך קוראים לך?‬
‫אה…‬
‫אם אתה לא רוצה…‬
‫אה, לא. זה…‬
‫בסדר.‬
‫הארוּ טָווארה.‬
‫מר טָווארה.‬
‫אני קארן איטוֹ.‬
‫גברת איטוֹ.‬
‫גברת איטוֹ, תרצי לצאת איתי…‬
‫הלו?‬
‫כן, אני כבר מגיעה.‬
‫אז…‬
‫נתראה כאן שוב?‬
‫תודה רבה.‬
‫יש ניצולים?‬
‫בינתיים לא.‬
‫התקשורת כאן, אל תמסרו שום מידע.‬
‫פנו דרך. שמרו מרחק.‬
‫שם.‬
‫כן, בוס.‬
‫תסלח לי, אפשר לשאול כמה שאלות?‬ ‫כמה נהרגו בתקרית?‬
‫בוקר טוב, סבתא.‬
‫שישים ושתיים, שישים ושלוש, שישים וארבע,‬
‫שישים וחמש, שישים ושש, שישים ושבע,‬
‫שישים ושמונה, שישים ותשע, שבעים…‬
‫בוקר טוב, ריקוּ!‬
‫אוף אותך! ניסיתי לספור.‬
‫לספור מה?‬
‫יש משהו מוזר בבית שלנו, אתה יודע?‬
‫ריקוּ, בוא לאכול.‬
‫ברוך הבא הביתה.‬ ‫-היי.‬
‫סבתא, ארוחת הבוקר מוכנה.‬
‫בסדר.‬
‫אוף.‬
‫סבתא?‬
‫הא?‬
‫לא היית הרגע…‬
‫לא משנה.‬
‫אוקיי.‬
‫…במגזר התעשייה הפגינו דאגה עמוקה.‬
‫בוקר טוב.‬
‫בתיאבון.‬
‫גאקוּ…‬
‫בוקר טוב.‬
‫ובהמשך החדשות,‬
‫חפץ שנגנב מטירת אודאוורה‬ ‫הוחזר אמש באופן מסתורי.‬
‫מבער הקטורת מפליז עם מכסה האריה‬ ‫שמשויך להוֹג'וֹ אוג'ימסה‬
‫נגנב באורח מסתורי לפני שלושה ימים.‬
‫אתמול בלילה, המשטרה הייתה ערוכה…‬
‫את אוכלת עכשיו.‬
‫הארוּ.‬
‫בוא לעבוד במבשלה.‬
‫כבר אמרתי לך, לא.‬
‫אין אף אחד אחר שייקח לידיו את העסק.‬
‫אני לא בנוי לזה.‬
‫זה נכון.‬
‫נאגי אומרת שהיא מעוניינת.‬
‫לייצר סאקה? אין מצב!‬
‫יש לי כישרון רק לדבר אחד.‬
‫למה?‬
‫נו, תגידי לי.‬ ‫-גם לך, נכון, אבא?‬
‫היית אמור להיות (שינוֹבִּי).‬
‫הנה.‬
‫תשטפי אותם בעצמך.‬
‫הלו? קיוֹטאני?‬ ‫-את רוצה ללכת עכשיו?‬
‫כן.‬ ‫-באמת?‬
‫למה לא? בוא נלך.‬
‫מה עם השיעור?‬ ‫-שיעור?‬
‫זה בסדר, אל תדאג.‬
‫כן.‬ ‫-יום טוב.‬
‫מה עם ארוחת בוקר?‬ ‫-כבר אכלתי.‬
‫יום טוב.‬ ‫-אני הולך למיטה.‬
‫בוקר טוב.‬
‫זה צבע המזל של היום.‬
‫אמא.‬
‫כן?‬
‫אנחנו עשירים?‬
‫למה אתה שואל?‬
‫אף אחד מהחברים שלי לא גר בבית כזה גדול.‬
‫אז יש לך מזל, נכון? עכשיו תאכל.‬
‫אבל אנחנו עניים?‬
‫תקשיב, ריקוּ.‬
‫תפסיק לשאול שאלות. עכשיו תאכל.‬
‫שאלה אחת אחרונה.‬
‫מה השאלה?‬
‫אני מאומץ?‬
‫למה אתה שואל?‬
‫אני מרגיש שונה מכולם.‬
‫אתה לא שונה.‬
‫ריקוּ.‬
‫אתה נורמלי.‬
‫כל המשפחה שלנו נורמלית.‬
‫נורמלית. בטח…‬
‫אוף, לא עוד פעם.‬
‫נו כבר! תסתלקי!‬
‫עופי!‬
‫היי!‬
‫היונה הזו הייתה יכולה לשלם על התיקונים.‬ ‫זה ברור לך, נכון?‬
‫תשתמשי בסולם כמו אדם נורמלי!‬
‫הסולם.‬
‫מה אם מישהו יראה אותך?‬
‫משפחה ממש נורמלית.‬
‫לא אכפת לי.‬
‫איזה רעש.‬
‫- הצביעו למוקאי למען יפן חזקה -‬
‫- מבשלת טָווארה בע"מ -‬
‫בוקר טוב.‬
‫- מכתב התפטרות -‬
‫למה?‬
‫אני מצטער.‬
‫המבשלה… אבודה.‬
‫אולי לא נחזיק מעמד עד סוף השנה.‬
‫אבל…‬
‫בטח יש משהו שאפשר…‬
‫יש.‬
‫תסכים לקבל את התמיכה הממשלתית.‬
‫זה בלתי…‬
‫למה?‬
‫זה כסף בחינם.‬
‫אני סובל את זה כבר שש שנים.‬
‫אבל הגעתי לקצה גבול היכולת שלי.‬
‫בוא לא נעשה משהו נמהר.‬
‫תן לי קצת זמן…‬ ‫-כמה זמן?‬
‫אין לך כספים, אין לך תוכנית.‬
‫ומתי היורש שלך יגיע?‬
‫תודה לך על 28 השנים כאן.‬
‫מר נישיו, חכה! מר ניש…‬
‫בוס, הגיעו כמה אנשים מהממשלה.‬
‫מר טָווארה, שמי הָאמָשימָה,‬ ‫ואני מהסוכנות לענייני תרבות.‬
‫אנחנו מעוניינים לדון שוב‬ ‫בעניין מדיניות התמיכה שלנו‬
‫כחלק ממאמצינו לשמר נכסי תרבות.‬
‫תשאירו אותנו לבד.‬
‫גם אתם.‬ ‫-כן, בוס.‬
‫תרשה לי להכיר לך את הבחור החדש.‬
‫אוֹקי, תגיד שלום.‬
‫שמי מסאמיטסוּ אוֹקי.‬
‫זה כמו חלום שהתגשם.‬
‫בחיים לא הייתי מדמיין‬
‫שאפגוש צאצא של האטוֹרי האנזוֹֹ האגדי,‬ ‫גיבור ילדותי.‬
‫עכשיו אני יכול למות מאושר…‬ ‫-זה מספיק.‬
‫מה אתם רוצים?‬
‫אני עסוק.‬
‫שלחתי יונת דואר. קיבלת את ההודעה?‬
‫אם אראה עוד יונה אחת בחצר שלי,‬ ‫אמלוק את ראשה ואתן לחתול לאכול אותה.‬
‫סכנת שינוֹבִּי חדשה צצה.‬
‫אין יותר שינוֹבִּי!‬
‫חיסלנו את הפוּמָה לפני שש שנים.‬
‫שמעת על תקרית ספינת השיט?‬
‫נראה שהשתמשו שם ברעל מסוג חדש.‬
‫תן למשטרה לטפל בזה.‬
‫מה הם יכולים לעשות?‬
‫אני רוצה שתשובו למלא את חובותיכם.‬
‫אתם תקוותנו היחידה.‬
‫לך מכאן.‬
‫אנחנו משפחה נורמלית עכשיו.‬
‫המשפחה שלך מרוצה מלהיות "נורמלית"?‬
‫מה?‬
‫המבשלה שלך עומדת להתרסק.‬
‫מה גאקוּ היה חושב‬ ‫אם הוא היה רואה אתכם עכשיו?‬
‫רק תעז לומר את השם הזה שוב.‬
‫אני זקוק לכוח של שבט טָווארה.‬
‫אני לא אסכן את המשפחה שלי שוב.‬
‫בוס, יש לך רגע?‬
‫הם כבר הולכים.‬
‫נכון.‬
‫תודה שהקדשת לנו מזמנך היום.‬
‫תודה שחיכית.‬ ‫-איחרת.‬
‫סליחה.‬
‫וואו, זה יפהפה.‬
‫באמת יפה.‬
‫רגע…‬
‫מה?‬
‫נאגי.‬
‫תהיי החברה שלי?‬
‫מצטערת.‬
‫למה לא?‬
‫זה לא בגללך, קיוֹטאני.‬
‫זה פשוט…‬
‫חוק.‬
‫חוק? למה את מתכוונת?‬
‫מצטערת.‬
‫אני לא יודעת איך להסביר, אבל…‬
‫אני פשוט מוזרה.‬
‫אבל זה מה שמוצא חן בעיניי בך.‬
‫בגלל זה אני מבריז מהלימודים‬ ‫והולך איתך למוזיאונים,‬
‫ואפילו הפסקתי לאכול בשר.‬
‫אני מצטערת.‬
‫לא נוכל להיות רק ידידים?‬
‫חשבתי שאת מרגישה כמוני.‬
‫תודה.‬ ‫-הבא בתור, בבקשה.‬
‫אוי, סליחה. תסלחו לי.‬
‫סליחה.‬
‫הא?‬
‫תסלחי לי! זה נפ…‬
‫עברת את המבחן.‬
‫בזכות טוב הלב הזה, ליקוי החמה שלנו יצליח.‬
‫כמעט הגיע הזמן.‬
‫חכה להוראות.‬
‫שלום, המפקד.‬
‫שלום.‬ ‫-כן.‬
‫המפקד אוֹמי!‬
‫אני בטח מקולל.‬
‫הא?‬
‫אני מקולל.‬
‫הדבר האחרון שרציתי הוא‬ ‫לטפל בתיק הגנב ששודד ומחזיר.‬
‫זה יהיה עוד כתם שחור על הקריירה שלי.‬
‫אני לא מבינה למה הוא שודד דברים‬ ‫ואחר כך מחזיר אותם.‬
‫אין לי מושג.‬
‫אולי זו סוג של הכשרה?‬
‫הכשרה למה?‬
‫זה כאן?‬ ‫-כן.‬
‫- אחזיר בעוד שלושה ימים -‬
‫כנראה אין ברירה.‬
‫תביאי את האוהל.‬
‫זה כמו קמפינג.‬ ‫-לגמרי.‬
‫עשיתי זאת.‬
‫כל הכבוד, נאגי.‬
‫אבל מה הדבר הכי חשוב?‬
‫להחזיר את זה בלי שישימו לב?‬
‫נכון.‬
‫הלוואי שמישהו היה יודע‬ ‫שאני עשיתי את זה.‬
‫תהיי גאה.‬
‫השינוֹבִּי הטובים ביותר הם כמו צללים.‬
‫איש לא צריך לדעת שאנחנו קיימים.‬
‫אבל אנחנו מגינים על המדינה הזאת.‬
‫תקפידי להתאמן.‬
‫בסדר.‬
‫המשימה הושלמה!‬
‫הסוד הקטן שלנו, האנזוֹ.‬
‫אוי ואבוי…‬
‫- וו אחיזה בסגנון נינג'ות -‬
‫- הזמנתכם בוצעה -‬
‫מושלם.‬
‫המשפחה שלך מנהלת מבשלה, נכון?‬
‫זה אומר שאתה יכול לשתות‬ ‫כמה סאקה שתרצה, נכון?‬
‫אם אתה לא לוקח את הניהול על המבשלה,‬ ‫תן לי אותה.‬
‫בבקשה, אתה מוזמן.‬
‫ממש לא!‬
‫מפחיד אותי שאתה מוותר עליה כל כך בקלות.‬
‫מה? אין לי בעיה עם זה. הנה.‬
‫הגיע הזמן לקערת הבקר?‬
‫בוא נלך.‬
‫אוקיי.‬
‫אתה אוכל רק קערות בקר?‬
‫מה?‬
‫יש משהו אחר שאתה אוהב לאכול?‬
‫טוב. קערות בקר…‬
‫תקשיב…‬
‫אני מנסה להזמין אותך לדייט.‬
‫כן.‬
‫מה?‬
‫אתה פנוי מחר?‬
‫אה, כן.‬
‫אז…‬
‫כן.‬
‫מה נאכל?‬
‫משהו חוץ מקערת בקר.‬
‫בכיף.‬
‫אז ניפגש מחר.‬
‫תודה על האוכל.‬ ‫-תודה.‬
‫מדיום אחד.‬
‫לא תיפטר מהריח הזה.‬
‫חשבתי שגם רומנטיקה‬ ‫וגם אכילת בשר מנוגדים לחוקים.‬
‫חבל מאוד. היא יפה.‬
‫אתה בודד?‬
‫תן לי לסדר לך מישהו שעברה בידוק.‬
‫זה מה שההורים שלך עשו.‬
‫אתה יודע את זה, נכון?‬
‫או שאתה מתכנן להישאר בתול כל חייך?‬
‫תודה על האוכל.‬ ‫-תודה.‬
‫הבחורה הזאת היא צרות.‬
‫למה אתה חושב…‬
‫שהיא באה לכאן כל יום?‬
‫הארוּ.‬
‫אתה שם, נכון?‬
‫בוא לעבוד במבשלה.‬
‫אתה תתחרט על זה.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫יום אחד אתה תקבל את הפיקוד.‬
‫המבשלה היא רק כיסוי בכל מקרה.‬
‫למה לא להפסיק?‬
‫זה העסק המשפחתי שלנו מזה דורות.‬
‫אחרת איך נתפרנס?‬
‫ריקוּ רק בן שמונה.‬
‫ההוצאות על הלימודים שלו…‬ ‫-אני לא בנוי לזה.‬
‫הארוּ.‬
‫אתה הבכור עכשיו.‬
‫גאקוּ…‬
‫גם היה רוצה בזה.‬
‫מצטער.‬
‫אני לא יכול להחליף את גאקוּ.‬
‫כשתרגיש שאתה מוכן…‬
‫אני אחכה לך.‬
‫בבקשה…‬
‫אל תהרוג אותי.‬
‫יש לי עתיד.‬
‫בדיוק כמו שלך יש עתיד.‬
‫בבקשה ממך…‬
‫מי שלח אתכם?‬
‫אנחנו רק משרתים את המטרה הגדולה שלנו.‬
‫כל שינוֹבִּי משרת אדון.‬
‫מי האדון שלכם?‬
‫אתם לא יודעים כלום.‬
‫אנחנו, הפוּמָה, לא משרתים אף אדון.‬
‫הפוּמָה צפויים לאבדון.‬
‫זכור את הרגע הזה.‬
‫פוּמָה קוֹטארוֹ לעולם לא ימות…‬
‫אפגוש אותך בשער השדים.‬
‫היא עיתונאית שחוקרת את תקרית השיט.‬
‫אז?‬
‫היא מתקרבת יותר מדי לאמת על השינוֹבִּי.‬
‫ייתכן שהיא לא מחפשת אותך,‬ ‫אלא את שבט טָווארה.‬
‫תחקור אותה.‬
‫אני לא מקבל יותר משימות.‬
‫הארוּ, תחשוב טוב.‬
‫אנחנו מוחקים שינוֹבִּי שנחשפו,‬ ‫ואת מי שעולה על זהותם.‬
‫תמחק אותי אם תוכל.‬
‫אתה חושב שאני לא יכול לעשות את זה?‬
‫העולם כבר לא זקוק יותר לשינוֹבִּי.‬
‫אני סומך עליך.‬
‫- רובע טאייטו, רוקויה 7-17-22‬ ‫פורט הייטס #608 -‬
‫גברתי.‬
‫- קארן:‬ ‫מצטערת, בסוף אני לא יכולה להיפגש היום -‬
‫מזמן לא התראינו…‬
‫יוֹקוֹ.‬
‫כמובן שזה אתה, הָאמָה.‬
‫פלפל יפני?‬
‫שבט טָווארה במצוקה כלכלית כל כך קשה?‬
‫או…‬
‫שאת עקרת בית משועממת שמחפשת ריגושים?‬
‫תגיע לנקודה.‬
‫עשית שימוש לרעה בכישורי השינוֹבִּי שלך.‬
‫זו עבירה שעונשה בצידה.‬
‫תתעלם ממנה אם אסכים לקחת משימה?‬
‫את קולטת מהר.‬ ‫-התשלום?‬
‫לא נערב את המשטרה.‬
‫זה אמור להספיק.‬
‫הבית מתפרק, הלימודים יקרים,‬
‫ואתה יודע באיזה מצב נמצאת המבשלה.‬
‫מה התשלום?‬
‫אותו תשלום כמו לפני שש שנים.‬
‫מסכימה.‬
‫מה עליי לעשות?‬
‫שמעת על תקרית השיט?‬
‫מאה ושתיים עשרה…‬
‫מאה ושלוש עשרה…‬
‫מאה וארבע עשרה…‬
‫מאה וחמש עשרה…‬
‫- נינג'אקס הצטרפו לעוקבים שלך -‬
‫- הֶלוֹגוּדְבָּאי‬ ‫פוסטים: 42, עוקבים: 1, עוקבת אחרי: 0 -‬
‫- את קוראת לעצמך שינוֹבִּי? -‬
‫- מי זה? -‬
‫- השינוֹבִּי הטובים ביותר הם כמו צללים -‬
‫עקבו אחרייך?‬
‫לא. ואחריך?‬
‫אז למה אני?‬
‫אף אחד לא לקח אותי ברצינות.‬
‫אז מה המידע?‬
‫תקרית השיט.‬
‫זה לא נכון שכולם מתו.‬
‫יש ניצול אחד.‬
‫מי שעשה זאת.‬
‫יש לך שם?‬
‫תכתבי לפחות את זה!‬
‫הספינה הייתה ניסוי.‬ ‫משהו נורא אפילו יותר יקרה.‬
‫אתה שותה?‬
‫אתה בטח לא יכול עם המסיכה.‬
‫אז יש לך שם?‬
‫מה?‬
‫אני לא שומעת!‬
‫יש לי הוכחה!‬
‫…פרח צהוב…‬
‫את לבד? אזמין אותך למשקה.‬ ‫-מסיכה חמודה.‬
‫תסלחו לי…‬ ‫-מה? בואי נלך לשם.‬
‫שמישהו יזעיק אמבולנס!‬
‫אתה בסדר?‬
‫תרגום כתוביות: שלמה ליברמן‬