Prvo dijete nije preživjelo.
U pravu si. Tvoja sestra nije preživjela.
Zašto?
Tvoja mama je imala komplikacije.
Kako uopće znaš za to? -Stric Mike mi je rekao.
Stric Mike.
Slušaj. Tvoja mama i dijete bit će dobro ovaj puta.
Jesi li rekao mami da znaš za to?
Ne. -Mogla bi to biti naša tajna. Može?
Ne bi trebao imati tajne.
Znam, ali s vremena na vrijeme, u redu je imati tajne.
Kao to da ti dopuštam da sjediš ispred. -O, da.
Ponekad ćemo kupiti bombone vikendom. I to je dobra tajna. -O, da.
Volim tu tajnu. -Da. -Čokolada.
Čokoladne tajne su dobre tajne. -Da.
Sve će biti u redu. Obećavam.
Bit ćeš dobar?
Požuri. Čeka te. -Znam.
SAŽALJENJE ZA VRAGA
Hej. -Hej. -Jesi li primio raspored? Nitko nije odgovorio. -Da.
Sve je u redu. Budi uz ženu.
Da, ali Rich mi je poslao poruku. -Pusti to.
Ne želim te čuti do ponedjeljka i riješit ću to s Richem.
U redu. Hvala. -Uzbuđen si?
Uzbuđen? -Dobro. U redu. Čut ćemo se. Sretno.
U redu. Čujemo se. -Čekaj. Je li curica ili dečko? Nisi rekao.
Ne znamo. Htjela je da bude... Htjeli smo da to bude iznenađenje.
Nadam se da će biti ona. Nadam se. -Da. I ja.
Hej. -Jesi li ga ostavio kod majke? -Jesam, on je dobro.
Trebaš li... -Pričekaj. Liječnici su došli. -Zdravo, gđo. Chamberlain.
Opustite leđa. Stavite ovo iza.
Dobro, dobro. Bravo. -Odmorite nogu.
Želite noge savijene da budu ovako. Točno tako.
Dobro si? -Da, dobro sam.
Stalno mislim da ne bi trebalo boljeti ovoliko. -Ne sjećate se?
Držat ću ruku. -Čekajte. Prvi puta sam imala komplikacije.
Jesu li vam rekli? -Vidio sam u kartonu. -Samo diši.
Diši, dušo. -Želite li se pripremiti?
To nije ploča. -Davide, jesi li tu? -Jesam. Skoro sam stigao.
Skoro sam stigao. -Dobro. Volim te. -I ja tebe.
Hajde.
HITNA
Odlazite? -Da, stavljam stvari.
Koji vrag?
Gospodine, što radite? -Samo...
Izaberi kartu. -Nisam Uber.
Pljačkaš li me? -Nisam rekao da te pljačkam. Rekao sam da izabereš kartu.
Hajde. Kartu. Znaš. Tref. Srca.
Želiš da izaberem kartu? -Da.
As. -As.
A boja?
Pikovi.
Znao sam da ćeš izabrati tu kartu.
Vozi.
Gospodine, moja žena je u bolnici. Porodit će se.
Vozi. Napusti bolnicu, a zatim kreni desno prema pisti,
jer volim svjetla.
Imam hitan slučaj. Ovo je hitan slučaj u obitelji.
Sada sam ja tvoj hitan slučaj u obitelji.
Vozi.
Kuda? -Isuse Kriste.
Vozi!
Kuda želiš da idem?
HITNA POMOĆ/TRAUMA
Kojeg vraga gledaš?
Stvarno se moram vratiti u bolnicu. -Skreni ovdje. Ovdje.
Samo želim reći da je tvoje sve što želiš. Ozbiljno.
Želim da razumiješ... -Sada ćeš govoriti o svojoj obitelji.
Što? -Brbljat ćeš o svojoj obitelji.
O tome kako ih voliš svim srcem
i svojom prokletom dušom.
Da, htio sam. -Nije li to pomalo kliše?
Želiš li da se javim?
Prije prekidanja htio si započeti svoj lažni obiteljski govor.
O tome ako te ustrijelim
kroz tvoju glupu, malu ušnu školjku,
metak bi također, metaforički rečeno,
prošao kroz tvoju ženu i sina.
Kuda idemo?
Što želiš?
Skreni na sljedećem izlazu.
Da se zaustavim?
Još ima nekoliko kilometara prije nego što odemo spavati.
Odlična noć. Odlična vražja noć.
Morat ćeš paziti na brzinu kada se vratimo na autocestu.
Adrenalin.
U južnom Bostonu dobio sam tri kazne zbog prebrze vožnje u jednom mjesecu.
Želiš li znati zašto?
Stres. Sranje.
Upomoć.
Cipele od 2.000 dolara. -Upomoć.
Drži se određene brzine, pazi na prometne znakove
i bit ćemo dobro.
Što ima?
Bok.
Ne osuđujem te.
Možda ti je to jedina prilika, ali možda sam te pratio.
Možda znam gdje živiš.
Bježiš ondje. Sada si umiješao i obitelj.
Samo se opusti. Ulazim u auto.
Nekako je bezlično razgovarati sa stražnjim dijelom tvoje lubanje.
Mudro si odlučio.
Stavljam ruku vrlo polako u tvoj pretinac.
Oko dva mjeseca?
Može li netko reći seksi?
Sranje.
Možeš li gledati cestu dok voziš?
Odakle si uopće?
Iz Tucsona. -Jesi li ikada bio u Bostonu?
Da, bio sam jednom davno.
Kažem bez veze, ali podsjećaš me na tipa iz Bostona,
a on je svake noći znao popiti bocu Glenliveta.
Iskapiti sve prije spavanja.
Ne pijem.
Ne više?
Godinama nisam pio. -Lažeš. To je laž.
To kada si jednom bio u Bostonu,
je li bilo poslovno ili zbog užitka? -Poslovno.
Čime se baviš? -Radim za prijevozničku tvrtku. Većinom u skladištu.
I siguran si da si samo tada bio u Bostonu? -Da.
Kada si prestao piti?
Prije petnaest godina?
Ne sjećam se, ali nešto tako.
Vidiš, to je smiješno.
Griješiš ovako rano navečer? To ti ne priliči.
Što?
Smijem li te pitati nešto? -Zašto ne bi smio?
Koliko će ovo trajati? Kada ću se vratiti doma?
Zašto misliš da ćeš se ikada vratiti doma?
Što? -Zar me nisi čuo?
Jesam.
U redu. Ovo putovanje neće trajati više od sata.
Idemo u Boulder City.
Dobro. Mogu to. -Pa hvala.
To je vrlo pažljivo od tebe.
Moja majka umire od raka
na plućima.
Predana je Katolkinja
pa moramo posljednje obrede... -Tvoja majka je u bolnici? -Ne prekidaj me.
Nepristojno je to što me prekidaš. Nemoj.
I moja mama je bila vjernica.
Svejedno se udala za mog oca koji je pio i tukao je.
Moje mišljenje je da je molba za suosjećanje vrlo ispod tvoje časti.
Vratimo se mojoj priči. Odvezi me do bolnice u Boulder Cityju...
Zar nemaš auto?
Budala.
Što je ovo SD ljubav? Zar si tinejdžer?
Moj sin je to učinio. To su inicijali mene i moje žene.
Nije li to slatko?
Želiš li da se javim, D? -Da.
Davide, gdje si? To se sada događa. -Pokušavam. Skoro sam stigao.
Rekao si da si stigao. Nikada nisi kasnio.
Jako te volim dušo. Još malo i ondje sam.
Rekao si da ćeš biti ovdje! -Hoću. Trudim se koliko mogu.
Nešto nije u redu. Nije u redu.
Što je to? Tko je s tobom? -Nitko, dušo. Prozor je otvoren.
Gđo. Chamberlain, morate ostaviti mobitel. -Zašto to traje toliko?
Kada smo izgubili prvo, trajalo je dugo. -Mama, pogledaj me.
Davide, reci im što se dogodilo.
Kuda idemo?
Jer đavao može početi zavidjeti onima koji preduboko pate
i protjerati ih u Raj.
Kada dođemo u Boulder City, ostavit ću te? -Točno.
Ostavim te i pustit ćeš me. -Pustit ću te.
Dobro.
Sada si sve uništio.
Da se zaustavim?
Hoćeš li se smiriti?
Da stanem?
Skreni ovdje.
Kao što sam rekao, trebam te samo da dođemo do moje majke
pa nema razloga da se noćas dogodi nešto strašno,
ali ako i čudno pogledaš ovog policajca,
toliko brzo ću te ustrijeliti u tvoj vražji potiljak
da će moždanog tkiva biti svugdje po policajčevoj uglačanoj odori
i bit će odvratno.
Nije vrijeme za to.
Vozačku i prometnu, molim. -Samo malo.
Smijem li pitati zašto ste nas zaustavili?
Naravno da smijete. Prometnu i vozačku.
Dopuštenje za pitanje. Nije li to isto kao i postaviti pitanje?
Vozili ste 17 više od dopuštenog.
Što je sa, kako to zovete, tokom? Prometnim tokom?
Vozačku i prometnu. Neću ponavljati.
Ako drugi voze 16 više od dopuštenog, morate i vi
da ne biste ugrozili promet. -Samo malo. Moja vozačka... -Šuti.
Samo pitam. Što nije u redu s time?
G., još jedno pitanje i imat ćete problema. -Samo ne problema.
Molim vas, g. veliki policajac, samo ne problema.
Ne. Čekajte. Sve je u redu. -Ne postoji li to?
Tok? Ne postoji li to?
Gospodine, izađite iz auta.
Izađite iz auta.
Da izađem iz auta? Jesi li ti lud?
Samo sam postavio obično pitanje i sada mi ovaj pimpek govori
da izađem iz auta. -Uhićeni ste.
G., odmah izađite iz auta. -Samo učini što kaže -Neću.
Previše je bezobrazan.
Van. -Neću nagrađivati takvo ponašanje. -Odmah izađite!
Ili što? Stvarno? Ustrijelit ćeš me zato što ne izlazim iz auta?
Ustrijelit ćeš me pred prijateljem? -Nismo prijatelji. -Van.
Zato što policajac pimpek tako kaže.
Skloni se od mene, sotono. -Što?
Rekao sam ti da ne voziš prebrzo.
Čak sam ti jednom rekao. Ne, dva puta.
Rekao sam ti to, a ti nisi slušao. -Rekao si mi?
Rekao sam ti nekoliko puta. -Upozorio si me da ne vozim prebrzo?
Zašto si takav zbog toga? -Isuse Kriste. -Što je bilo, bilo je, kažem.
Drugi kažu da je prošlost početak, što je isto iz druge perspektive,
ali stvar je u tome da moraš nastaviti dalje.
Vrati se u Galeriju.
Samo je obavljao svoj posao.
Bio je autoritativni kreten. -Samo je obavljao svoj posao.
Ubio si ga. -Možeš li začepiti i voziti?
Možda ima obitelj. Ženu i djecu. -Začepi i vozi.
Možda si uništio cijelu obitelj. -Uništio sam obitelj?
Ja sam uništio obitelj? Ja?
Vozi.
Neću.
Sljedeći će ti završiti u licu.
Vozi.
Odjednom si toliko hrabar.
Pitam se, kako se to dogodilo?
Prestaješ biti cmizdravo malo govno
i postaješ netko tko bi mogao glavom udariti konja.
Zašto?
Što zašto?
Zašto to radiš? -Rekao sam ti. Moja majka. Bolnica.
Nisam li ti to rekao? -To je sranje.
Reci mi.
Istinu i samo istinu. To želiš? -Da.
Iako je istina rijetko samo istina i jednostavna.
Sjećaš li se tko je to rekao, D?
Prerano je za sve pokvariti. Reći ti sada.
Zaustavi se na sljedećem izlaza. Gladan sam.
Smeta li ti to?
Čujem te. -Što? -Razmišljaš.
O čemu govoriš? -Planiraš. -Samo vozim.
Ne, razmišljaš da se zabiješ u nešto.
Moraš stvarno paziti. Tupa ozljeda glave. Za tvoje godine.
Sranje.
Mislim da si razbio moj lijepi nos, seronjo!
Halo? Bok.
Ne. Na drugoj je liniji.
Tko? Ja? Radim u trgovini s poklonima u bolnici.
Morao se javiti na poziv iz skladišta pa zove s mog telefona. Bolja veza.
Ali drago mi je da si nazvala, jer je htio pitati za broj sobe.
Dobro. Žao mi je što to čujem.
To stvarno zvuči bolno.
Ako će ovo biti utjeha, dok je moja žena bila trudna i porađala se,
to joj je pritiskalo mjehur. Mislim, bilo je gadno.
Bila je to eksplozija zlatne kiše koja je padala po liječnikovom licu.
Bilo je strastveno.
Ma daj.
I ti se goni, ženo.
Svidjelo ti se? Što misliš? I dalje sam seksi?
Obukao sam se za ovu noć, a ti mi slomiš nos?
Htio sam biti 100 % seksi i ti si to umanjio za pola. Vidiš?
Ja sam Edward G. Ja sam Edward G. Robinson. Ne možeš me ubiti.
Da. Hajde, šećeru.
Hajde, hajde. Idemo.
Da to više nisi ponovio.
Je li ona dobro? Samo mi reci da je dobro. -Dobro je.
Misliš da je prva žena koja je rađala?
I prije je imala komplikacija. Molim te, moram biti ondje.
Vozi.
David Chamberlain, pastuše jedan.
Pitam se koliko radnika zna kako to učiniti.
Zvučala je kao draga osoba. Mislim da je bila malo zbunjena.
Čak sumnjičava, ali draga. -Nije ti rekla broj sobe?
Htjela je znati zašto nisi u bolnici.
Činila se vrlo zabrinutom zbog toga.
Ne znaš ni na kojem je katu? -Nova beba.
Ajme, potpuno nova beba. Tako uzbudljivo.
Jeste li sretni? Objektivno rečeno,
bi li rekao da ste ti i tvoja žena u sretnom braku?
Sretni? -Da. -Objektivno?
Da, sretni smo.
Ponekad nam se čini kao da smo samo mi sretni.
Kako da imamo tajnu.
Nikada nisam bio sretan. Znaš li zašto? Sinusi.
Otkako sam bio dijete imam začepljen nos.
I u osjetljivim godinama s dvije godine
znao sam uzrok začepljenog nosa. Vidio sam to u snovima.
Uzrok je bio Čovjek sluz.
Čovjek sluz bio je mršavi, ćelavi čovjek u odijelu i s kravatom
i aktovkom punom šmrklji i mogao sam ga vidjeti u svom umu kako se penje
u dizalu s aktovkom u ruci i klizio je po podu
gotovo kao puž.
Došao je do mog kreveta i otvorio aktovku
i uzeo punu šaku šmrklji i stavio ih u moj nos.
Zalogajnica Roadhouse.
Idi ondje.
Obriši se.
Onaj stol. Sjedni.
Peder.
Slušaj. Postoji jedan čovjek. Vrlo važan čovjek
koji nas očekuje. Ne toliko nas, koliko tebe. Čeka tebe.
Njegovi suradnici su ti koji su te uopće pronašli.
Pronašli su pogrešnog. -Prvotan plan bio je dovesti te skroz u Boston,
ali stari Mickey bio je nestrpljiv. Nije mogao čekati kao dijete na Badnju večer
pa je večeras sletio na privatnu pistu u Boulder City i ondje idemo.
Nadam se da si dobio odgovore na neka pitanja.
Nema zamjene jela. Možeš li vjerovati?
Čini li ti se to u redu? Ne slušaš me.
Dobro. Ispričat ću ti priču i bolje ti je da slušaš.
Jednom davno, prije mnogo godina,
postojao je knjigovođa iz Brooklyna koji je živio u južnom Bostonu,
a knjigovođa je radio za teškog alkoholičara Jacoba Sullivana.
Koji čeka mene? -Da.
Pa knjigovođa upozna djevojku iz Bostona,
zaljube se, vjenčaju se i dobiju dijete. Slatku malu djevojčicu.
Kada te konobarica pita što je s tvojim licem,
želim da kažeš da si pao niz stepenice
Želiš da kažem... -Pao sam niz stepenice. Reci. Pokušaj.
Pao sam niz stepenice. -Tako je. Pao si niz stepenice
glupo, nespretno govno.
Pao sam niz stepenice. -Pao je niz stepenice.
Pao je niz stepenice. Što je s vama? -Bio sam na dnu kada je pao.
Onda dobra večer. Ili je jutro? Ne znam što reći u vještičje sate.
Crnu kavu. -A za vas?
Što? -Za vas.
Isto. -Samo da znate, specijalitet je danas ili večeras...
Specijalitet jutros je otopljeni sendvič od tune. To je majoneza od raži, tune,
kriška rajčice u svakom i otopljena mozzarella na vrhu.
Što ako umjesto toga želim cheddar?
Pravila vlasnika. Koji je i kuhar. Koji je sada u kuhinji.
Ma daj? Znači da je ozbiljan što se tiče
posla nema zamjene jela. To je prava stvar.
Ali možda ću vam narezati komad cheddra ispod stola.
To je vrlo lijepo od tebe. -Idem po kave.
Vratimo se priči. Znači, dogodilo se ovo.
Knjigovođa je radio od 9 do 17 za jednog Sullivanovog suradnika,
ali suradnik se počne praviti previše pametan i počne krasti novac.
Kada je Jacob Sullivan to otkrio,
knjigovođi je rekao da pozove suradnika
jer su bili dobri prijatelji.
Žena i kćer od knjigovođe posjete majku, a suradnik dođe.
Popiju piće, popuše cigare i dok je vrlo pijan,
dvojica Sullivanovih dođu. Jedan mu prisloni .45 na potiljak
i opali. Isto će se dogoditi tebi kada dođemo u Boulder City.
Bok. Dobro. Sendvič za mene. Zamijeni mozzarellu za cheddar,
ako to možeš provući pored svog prokletog šefa čudaka.
Za vas? -Ništa.
Naruči nešto. -Nisam gladan.
Želim da naručiš nešto. -Nisam gladan.
Kako misliš da nisi gladan? -Mislim, nisam gladan. -Onda nešto za van?
Nisam gladan! -Naruči nešto, kretenu!
Sendvič s tunom. -Želiš cheddar ili mozzarellu?
Što? -Cheddar ili mozzarella? Moraš odabrati. -Cheddar.
Razmišljao sam o tome što si mi do sada dao.
Svoju jadnu i lažnu biografiju, osmišljenu za sažalijevanje.
Iz mog iskustva, većina ljudi misli ih obitelj
čini simpatičnijima. Prije nego što dobiju metak u glavu,
uvijek brbljaju kako je njihova kćer učinila ovo,
a njihov sin ono, ali činjenica da bi
ti to učinio,
pogodi me kao da sam gluh.
Uobičajeno čekam da sunce zađe prije nego što počnem piti
ali danas pijem cijeli dan. Pitaj me zašto.
Pitaj me zašto pijem cijeli dan.
Pitaj me.
Znaš, razmišljam o tome kako je tvoj život prošao
i koliko si sretan.
Kako imaš tajnu sreću.
Novu ženu, novog sina, vječnu ljubav.
Molim te. Molim te.
Tko misliš da sam ja?
Tko?
Ti si vještičji sat. Konobarica je to maloprije spomenula.
Znaš li što je to? To je europski običaj
koji govori o određenom dobu u noći
kada natprirodna bića izgmižu van i lutaju.
To mi se sviđalo. Sviđala mi se ideja... Nemoj me prekidati!
K vragu! To sam ti rekao u autu!
Uvijek uskačeš u riječ! Imaš brbljava usta!
U ustima ti je brodski motor! Začepi već jednom!
Sjedni dolje!
Vidim te. Dobro? Jedan pokret i ustrijelit ću te. Razumiješ li? -Da.
Dajte mi svoje mobitele.
Ako nije problem, bio bih zahvalan kada biste stali iza
pulta gdje vas mogu vidjeti. I ne trebam govoriti
što ovaj pištolj može ako se netko bude pravio pametan.
Koliko još treba za sendviče? -Nekoliko minuta. -Dobro.
Želim ih za pet minuta. Dođi. Zapravo, ne. Za četiri minute
i želimo cheddar na njima. Nitko ne stavlja mozzarellu na sendvič.
Sretan odabir.
Dobro. Odlučio sam da ćemo igrati igru.
Zove se Prestani lagati. -Idemo i izostavimo sve ostale iz ovoga.
Želim da mi kažeš istinu, cijelu, samo istinu, tako ti Bog pomogao.
Sada i odmah. Ako mi ne kažeš istinu,
ubit ću tvoju prijateljicu konobaricu,
ubit ću onog g. sretnog vozača kamiona
i sve dovoljno nesretne koji dođu. Spreman?
Sretna zečja šapa kaže kreni.
Istinu? -Da, istinu. Istinu, lažljivče.
Istina je da nemam pojma o čemu govoriš. -Ne. Nemoj to raditi.
Ovdje igra počinje biti zabavna. Nemoj to uništiti.
Nisi mi rekao svoje ime.
Idemo odavde. Samo ti i ja.
Zvučiš pomalo super. Bože, tako super.
Gotovo kao da ti je već netko prijetio pištoljem.
Uvjerimo se da je sve u redu.
Dušo. -Produljeno osiguranje za auto. Kako nismo dobili odgovor,
upućujemo vam posljednji poziv. -Vjerojatno je s liječnicima.
Da, da. Naravno, naravno. Vjerojatno.
Ali opet, možda nije. Možda se nešto dogodilo.
Ljudi uvijek govore da ne treba sumnjati na najgore. Zašto?
Ponekad je to najgore upravo ono u što treba sumnjati.
Sranje. Sranje. Postaje dobro.
Konobarica će se vratiti. Sendviči se brzo pripremaju. Baci sve
pod toplinsku lampu. Pitat ću te po posljednji put. Istina.
Kažem ti, zbunio si me. -Kažeš mi? -Pokušavam.
Prestani lagati. -Ne znam što bih ti rekao. -Istinu!
To je sve. Samo istinu. -Misliš da sam netko tko nisam.
I zašto, smijem li pitati, misliš da mislim da si netko tko nisi? -Što?
Zar me nisi čuo? -Jesam. -Bi li mi onda učinio
uslugu i prestao govoriti što, kada je jasno što sam rekao?
Znaš što? Trebao si se pripremiti, što se tiče načina razmišljanja.
Tako neće biti veliki šok kada se dogodi.
Sumnjaj na najgore je ono što mislim. -Samo mi reci što želiš da kažem.
Samo mi reci. -O moj Bože.
Ne odustaješ. Nimalo. To je bolesno.
Sjajan si! -Nisam onaj koji misliš da jesam! -Nisam to ni rekao!
Kako znaš da nisi onaj koji mislim da jesi? -Reći ću što želiš.
Znaš što? Vrijeme je isteklo. Upravo si nesumnjivo zasrao.
Zasrao si...
Hej.
Bježi.
Dobro. Dobro!
To sam ja.
Ja sam upravo onaj koji misliš da jesam.
To si ti? To si ti.
To si ti! To si ti!
To si ti! Ti, ti!
James.
Ti si ovo učinio.
Kada si mi rekla da ćeš mi dati komadić sira ispod stola,
je li to bio sarkazam? Bila si bezobrazna
ili si bila pristojna?
Bila sam glupača.
911, koji je vaš hitan slučaj?
Ovdje je čovjek. Ubija ljude. Ustrijelio je ljude.
Gospodine, gdje se nalazite? -To je zalogajnica.
Zalogajnica Roadhouse.
Čujem vas, gospodine. Budite strpljivi. Doći ćemo.
James!
James.
Bolje je vladati u paklu. Slažeš li se?
James!
James! Odlična noć. Odlična vražja noć.
Sranje.
Neko vrijeme sam gledao, James. Gledao i čekao.
Tebe, ženu, sina.
Moraš se probuditi.
Vrijeme je da se probudiš, seronjo!
Moraš se probuditi!
Znaš tko sam. Znaš gdje sam bio.
Javi se, James!
Znam da ćeš se vratiti. Čuo sam zvono.
Jesi li se javio? Izbjegavaš me?
Ti si dr. Ross, moj psihijatar?
U redu. Završit ću priču o knjigovođi
i znam da će ti se svidjeti ovaj dio.
Zato što se tiče samo tebe.
Sve ide prema planu.
Knjigovođa pozove suradnika.
Sullivanovi ga ustrijele u glavu.
Osim jedne vrlo male greške. Vidiš?
Vrlo mala greška je ta da
žena knjigovođe uđe na vrata
i svjedoči pogubljenju.
Jedan problem vodi k drugom, zar ne?
Žena knjigovođe počne pričati.
Počne piti.
Počne uzimati tablete.
Priča priču svakome tko želi slušati.
Moja žena, James.
Postala je teret.
Tada mi se javio James Levine.
Osmi kat. Rađaonica. Soba 829.
Kao što sam rekao, tvoja žena je u rađaonici
na osmom katu u sobi 829.
Pravilo je da ne ubijam majke,
za razliku od nekih ljudi koje znam, ali kunem se Bogom, James,
ako se ne prestaneš ponašati kao kukavica,
prekršit ću vlastito pravilo samo ovaj puta. -Dobro. -Za tebe.
Učinit ću što želiš.
Samo mi reci što želiš da učinim i učinit ću to.
Odmah ćeš se vratiti u auto
i obećavam, nećemo dirati tvoju ženu.
Ti, tvoji suradnici i tko god još,
klonite se moje obitelji.
Imaš moju riječ.
Što se dogodilo tvojoj ženi i kćeri?
Javio mi se James Levine,
a Levine je netko tko sređuje stvari, što god to bilo
i ako znam da mi se iznenada javlja,
to nije mala stvar.
Kaže mi ono što već znam. Da je moja žena postala teret.
Da Jacob Sullivan osobno želi da smirim ženu
ili će postati nit koja će sve razmrsiti.
Što se dogodilo? -Rekao sam Levinu da ću to srediti.
Znajući kakav čovjek Levine jest, odlučio sam da je moj jedini izbor
odvesti obitelj zauvijek iz Bostona.
Izađem iz kuće da nabrzinu kupim namirnice za put
i vratio sam se
ondje gdje smo imali bijele zečeve za ljubimce.
Imali su zečiće, tako da smo imali leglo dobre veličine, a moja kćer
voljela se igrati sa zečićima.
Bila je tako slatka.
Trljala bi svoje malo lice u njihovo meko, bijelo krzno.
Kada sam se vratio cijela kuća je bila u plamenu.
Svijetlilo je narančasto, poput svjetiljke.
Moja žena i kćer bile su unutra, ali riječ je o zečevima, James.
Sjećaš li se? Jesi li čuo zečeve kako vrište?
Plaču?
Znam da ću večeras umrijeti.
Razumijem.
Obećao si nešto što znam da ćeš se držati.
I držim se svoje riječi.
Ali želim da znaš
da sam David Chamberlain. -Vrlo si bolestan, James!
Toliko si bolestan da vjeruješ da si David Chamberlain!
Što se tiče raka na plućima,
umiru, zar ne? -Svi umiremo.
Ovo je cijelo vrijeme bio kraj i za tebe.
Vražja policija.
Znaš, Japanci imaju izreku. Što je nasilnija smrt, to više ideš u raj.
U redu.
Dobro. Učinimo to. -Čekaj, čekaj, čekaj.
Moram znati. Zašto me nisi ubio
odmah nakon što si ušao u moj auto?
Zašto si me pustio da dišem? -Htio sam čuti kako to izgovaraš.
Riječi. -Koje riječi? -I htio sam vidjeti tvoje lice.
Tvoje pravo lice. Tvoje lice guštera ponovno se probudilo.
Koje riječi? Odmah ću to reći.
Sullivan mi je rekao...
Sullivan je naručio ubojstvo.
Želim da znaš
da nisam htio ubiti tvoju kćer.
Kada je tvoja žena vidjela moje lice, bacila se na mene i počela me grepsti
i tri puta sam povukao okidač.
Tvoja kćer
ležala je u hodniku.
Opijao sam se nasmrt
kada je Bog doveo Maggie u moj život.
Znao sam da se Bog osvećivao kada je naše prvorođenče umrlo,
ali svake noći stalno vidim njihova lica.
Tvoje žene i kćeri. Nisam je mogao prestati vidjeti.
Onda kada mi je Bog dao sina
to je bilo kao da mi daje novi život.
Vraćao mi je život tvoje kćeri.
Vraćao mi je život tvoje kćeri, život koji sam greškom oduzeo.
Mislim da si mi večeras dao kraj.
Volio bih da to mogu učiniti za tebe.
Davide, zvala sam i zvala.
Molim te, nazovi me i reci da si dobro.
Dobili smo curicu, Davide.
Držim je. Prelijepa je. Ima tvoje oči.
Ne znam tko je to zvao,
ali znam da si dobro. Osjećam to.
Molim se, Davide.
Molim se da ti Bog pomogne pronaći put k nama.
Obje te čekamo.
Ja sam David Chamberlain.
Upomoć!
Ne reagira. Ne reagira!
Ostani ondje! Ne miči se!
Podigni ruke!
PREVEO: MihovilBiro