Downloaded from YTS.MX
За стотен път ти казвам, Кас, няма да продавам къщата.
Official YIFY movies site: YTS.MX
К О Л Е Д Н А И С К Р А
Виж това.
Безгрижен живот в комплекс, пълен с удобства...
... и свободни мъже.
Знаеш ли колко Коледи съм прекарала тук?
Толкова ремонти направихме заедно с Грег...
Защо да напусна тази къща?
За мраморна камина, пълна с кристали.
Знам, че обичаш къщата, Моли, но е голяма за един човек.
Не чак толкова.
Само предлагам да опиташ нещо ново. - Новото е прехвалено.
Беше се посветила на Грег,
преди това - на учениците, а преди това - на Кристен.
Обичам да се грижа за хората. - Време е да се погрижиш за Моли.
Грижа се за себе си. Танцувам.
Ходиш на зумба. - Онзиден си купих ново червило.
Вазелин за устни. "Дива череша", органичен.
Имам идея. Да отидем някъде двете.
Открих страхотна къща, която много искам да наема.
Виж.
Само аз и ти, по женски.
Една седмица забавление. Виж колко е готино.
Страхотно е, но ще имам достатъчно веселба с моите момичета,
особено с малката Тофино.
Хубаво. Но не ме търси,
ако умреш от скука в тази къща,
докато аз съм го ударила на живот.
Няма.
Кас, знам, че имаш добри намерения. И знам какво целиш.
Искам само да си щастлива.
И Грег би искал същото.
Знам.
Но не ме мисли.
Ще бъде страхотна Коледа.
Вярвай ми.
Здравей, меченце. - Здрасти.
Открих жестоки ролери с блестящи еднорози
за 30 долара в ибей. Колелцата им светят.
Тофино ще ги хареса. - За мен са, мамо.
Обожавам блестящи неща.
Ти не можеш да караш ролери.
Щях да се науча, ако имах ролери с блестящи еднорози.
Нямам търпение да дойдете за Коледа.
Вече украсих елхата, сложих любимите ти играчки,
купих всички продукти за сморс.
Ще бъде също като едно време.
Почти. - Мамо...
Всъщност затова се обаждам.
Значи не е по повод ролерите?
Не. - Знаеш ли какво?
Може ли да дойдете една седмица преди Коледа?
Всъщност...
Ще отидем на ледена пързалка и ще гледаме "Лешникотрошачката".
Миналия път пропуснахме. - Мамо...
Взех и нов комплект за скрабъл.
Стиви ще се радва. Знаеш колко обича скрабъл.
Мамо, няма да идваме за Коледа.
Големи шегаджии сте! Почти се хванах.
Вечно ме поднасяте. - Не се шегувам.
Нали помниш, че Стив кандидатства в една...
Голяма. - ... много голяма и...
Яка. - ... яка, страхотна...
Страхотна. - ... технологична компания?
Наеха го! - Наеха ме!
Компанията е голяма.
И понеже сега е нов на този пост,
се налага да работи по празниците.
Затова не можем да дойдем.
Съжалявам. - Ами Коледата?
Здравей, Моли. Тук е Стиви. Привет.
Мислехме си, че може ти да дойдеш за празниците.
Винаги празнуваме Коледа тук.
Традиция е. - Знам.
Но няма ли да е забавно малко да смениш обстановката?
Не.
Мамо, наистина искаме да прекараме Коледа с теб, но...
Тази година няма как.
Съжалявам.
Не, разбирам.
Е?
Ами явно ще празнуваме Коледа в Ню Хемпшир.
Очаквах да има сняг.
Може и за Коледа да няма. - Е, здраве да е.
Знаеш ли какво нося за връх на елхата?
Какво?
Коледната звезда на баща ти. - Супер!
Взе ли карамелени бонбони от "Рой'с"?
Да, сега отивам.
Чудесно, благодаря. До скоро.
Последната кутия! Трябва ми. - На мен също.
За внучка ми е - любимите й бонбони.
За приятелка е. Също са й любими.
Внучка ми е на 9 г. А приятелката ви?
На... 92 г.
Може ли изобщо да ги дъвче?
Смуче ги.
Само тази радост й остана в тъжния беззъб живот.
30 години преподавах театрално изкуство,
но това е една от най-добрите тъжни въздишки, които съм чувала.
Ще ми се скъса сърцето!
Значи ми ги давате? - Абсурд!
Приятелката ви може да умира,
но внучка ми ще ме убие, ако не пристигна с тази кутия.
Захарта е вредна за децата. Аз не ядях.
Значи са за вас?
Може би щях да ги опитам, преди да ги подаря, но...
Що за човек краде бонбони от дете?
Щях да ги платя.
Може с приятелката ви да смучете тези.
Ханк Маршъл.
Моли Форман.
Пристигате или заминавате? - Пристигам.
Ще прекарам Коледа с дъщеря си.
А вие? - Връщам се. Гостувах на сестра си.
Не, за моя сметка.
Защо купувате бонбони на непознати?
"Непознати"?!
След това преживяване?!
Въпреки това.
Коледа е. Нали така?
Колко бонбона й даде? - Само един.
Един по един. - Мамо!
Коледа е.
Може би съм й дала четири-пет.
Всъщност четири и половина,
понеже онзи с джинджифила и канелата не й хареса.
Докато сме на темата за карамела,
да ти споделя ли новата си идея? - Разбира се.
Ще правиш карамелени бонбони?!
Да, ще измисля готини вкусове и ще ги раздаваме на съседите.
Какво са ти направили? - Говоря сериозно.
Знам.
Може да ги продавам на коледния базар,
да станат популярни, да отворя магазин и да забогатеем.
Това нали не е като инцидента с правенето на свещи?
Експеримент, не инцидент.
И спокойно, вече сме застраховани срещу пожар.
Знам какво си мислиш.
"Поредното хрумване на Кристен, което ще се провали."
Разбира се, че не.
Не може всички да сме идеални майки като теб.
Не съм идеална, Кристен.
Това не е обида, мамо.
Доста си близо до съвършенството.
Навремето готвеше само домашни гозби.
Сама шиеше костюмите ми за Хелоуин,
беше треньор на отбора ми по футбол
и правеше страхотни коледни сморс.
Мога да те науча как да правиш всичко това за Тофино.
Чудесно. - Бабче!
Стиви! - Пица!
Здравей. - Здравей.
Поздравления за новата работа. - Благодаря.
Много се радваме, че си с нас на Коледа.
За първи път от много време не съм домакин за празника.
Но хубавото е, че можем да направим всичко, което правя вкъщи.
Да. - И понеже си зает, мога да помагам.
Само кажи какво да направя.
Трябва да се боядиса задната веранда, вратата на тавана скърца...
А как си с данъците?
В час ли си с наредбите за малкия бизнес?
Не си дошла да работиш,
а да почиваш и да се наслаждаваш на празниците.
Взе ли всичко? - Да.
Трябва да закарам Тофино на училище и да свърша това-онова.
Искаш ли да дойда?
Не, ще се върна след няколко часа. Помни какво каза Стив.
Да си почивам.
Да.
Чао, бабче.
"Добавете етерични масла към чая."
Предпочитам да добавя "Бейлис" към кафето.
Защо така? Има си място за всичко.
Тук има твърде много играчки.
Привет. Съжалявам, че се забавих.
Какво правиш? - Така не е ли по-добре?
Виж как се допълват цветовете. - Моля те, слез оттам.
Подредих килера ти и почистих мокрото помещение.
Не е необходимо, мога да чистя къщата си.
Имам си система. Може да е странна
и хаотична, но ме устройва.
Съжалявам, но съм свикнала да се грижа за теб...
Мога и сама да се грижа за себе си.
И за теб.
Позволи ми да го правя.
Позволи на някого да го прави.
Добре, стига Брад Пит най-сетне да осъзнае,
че жените са като виното
и вкусът ни съзрява с времето.
Добре.
Отивам да взема Тофино от курса по рисуване.
Защо не дойдеш? - Не, ще остана...
Не. - Не съм свършила.
Остава още нещо. - Не.
Ще дойдеш ли?
Мисля да поогледам.
Приятно е да си отново в театър, а?
Гушни баба си.
Ще се видим след малко, ангелче.
Чао. - Няма да се бавя.
Не сменяй мокета във фоайето през това време.
Виж ти - крадлата на бонбони от летището!
Радвам се, че ви срещнах. - Аз също.
Заповядайте.
Какво е това? - Ресто.
От магазина за бонбони.
Не бих искала да мислите, че съм откраднала и парите ви.
Моли, нали? - Добра памет.
Кой нормален мъж би забравил такава жена?
Мамо, Тофино иска да остана малко в часа й.
Да се срещнем във фоайето. - Добре.
Е, беше ми приятно, Ханк.
Добра памет.
Благодаря.
Тук трябваше да кажете, че и аз съм незабравим.
Боже мой!
Като близначки сме.
Радвам се, че не съм единствената с вкус.
Аз съм Бъни. - Моли.
Новодошла ли си? - На гости съм у дъщеря си.
Кристен Валди. - Обичам я!
Много помогна с организирането на коледните мероприятия.
Дами, това е Моли.
Дъщеря й прави онзи блог, за който все ви разправям.
Аз съм Аяко, а това е жена ми Лиана. - Приятно ми е.
На нас също. Заповядай, седни.
В града сме известни като Коледните курабийки,
понеже организираме повечето събития.
Съдейки по пуловера ти, и ти обичаш празника.
Имам захарни бастунчета във вените и гирлянди в пръстите.
Знаех си, че е една от нас. - Докога си в града?
Целия месец. - Пенсионерка ли си?
Да, преподавах английски и театрално изкуство, но сега планирам...
Преподавала си театрално изкуство? - Да.
Защо?
Ние отговаряме за коледната пиеса в града.
Остават три седмици, а режисьорът се отказа.
По лични причини.
Ще му оперират ставата.
Аз чух, че си е намерил гадже.
Трябва ни режисьор.
Не мога. Обещах на дъщеря си да съм на разположение на семейството й.
Виждам, че си се запознала с Коледните курабийки.
Знаех, че ще си допаднете. - Трябва да ни помогнеш.
Добре...
Искаме майка ти да режисира коледната пиеса.
Казах им, че съм тук да ти помагам за празника.
Не! Тоест, разбира се, че се нуждая от помощта ти,
но това е за общото благо. Мога да те споделя с тях...
... щом се налага. - Ами не знам...
Но ти обичаш да режисираш пиеси. Ще бъде забавно.
Може дори да си дадеш някоя роля.
Не. Режисирането само по себе си е голяма отговорност.
Значи приемаш?
Ако започнеш да подреждаш гаража, Стив ще се разведе с мен.
Вече си го направила?!
Не можах да заспя. - Съгласна е.
Съгласна съм. - Да!
Донеси ми записките.
Ами търгът с рисунките на децата? Родителите са...
Но...
Коледната пиеса носи най-много приходи.
Трябва да е добра,
иначе ще трябва да орежем някои програми.
Поставяме една и съща пиеса от десет години.
Обичам традициите. Актьорите избрани ли са?
Горе-долу.
Режисьорът беше Дядо Коледа, така че ще трябва нов.
Някой със звезден потенциал.
Трябва да направим прослушване.
Организирали сме го - ще бъде довечера.
Набелязали сме някого, стига да се съгласи.
Някоя местна знаменитост? - Може да се каже.
Боим се, че ще откаже.
Може би ти ще успееш да го убедиш.
Ако той играе Дядо Коледа, ще разпродадем всички билети.
Да го навием тогава.
Кога ще се срещна с него?
Сега.
Моли, това е Ханк Маршъл.
Дами.
Ханк, искаме да играеш Дядо Коледа в пиесата.
Не. - Ханк!
Съжалявам, дами. Бих искал да помогна,
но това не е за мен.
Извинете ме. Г-жо Форман.
Оставете го.
Ще намерим някого на прослушването.
Може ли да започнем отначало?
Отивам за още кафе.
Вие искате ли нещо? - Тапи за уши.
Уиски. - За мен двойно.
Може пък да ни провърви.
Стига де, беше страхотно.
Следиш ли ме?
Нямам нищо против.
Първо ме нарече "крадла", а сега пък психарка.
И се оказа режисьор на коледната пиеса,
въпреки че си в града от пет минути.
Комитетът си е наумил ти да бъдеш Дядо Коледа.
Напоследък хапвах доста кексчета,
но не знаех, че съм достигнал размери за Дядо Коледа.
Понеже съм режисьор, който е в града едва от пет минути,
ти си единствената ми опция.
Умееш да мотивираш хората.
Добре, а това как е?
Провеждаме прослушване, но всички кандидати са ужасни.
Решихме, че ти не може да си по-зле.
Така е по-добре. - Значи приемаш?
Не, не ставам за актьор.
Изглежда си човек, който обича вниманието.
Обичам вниманието, но обикновено аз пиша думите, не ги рецитирам.
Значи си писател? - Бях журналист.
Водя курс тук.
Какъв по-добър начин да се изявиш от участието в пиеса?
Ще набереш средства за курсове по изкуство за сладки малки дечица.
Браво! Но по-скоро съм Гринч, отколкото Дядо Коледа.
Защо мразиш Коледа?
Брей че си упорита! - Да. Каква ти е цената?
Десет кутии карамелени бонбони.
Не.
Двайсет.
Двайсет кутии бонбони?! - Да.
Дадено.
Та значи...
Започваме репетиции утре в 12 ч.
Нали ще дойдеш?
С коледни звънчета.
Е... Аз ще бъда там.
Имам предвид... - Внимавай.
Ще се видим там. - Да.
Какво правиш, миличка? - Карамел.
Да ти помогна ли? - Не, ще се справя. Само трябва...
Е, здраве да е.
Човек се учи от грешките си.
Сигурно затова съм толкова умна.
Благодаря, че помагаш с пиесата. - Познаваш ме, умирам да помагам.
Знам, че не планираше да дойдеш,
но може пък да е за добро.
Малко се тревожа за теб, мамо.
Защо?
След смъртта на татко изглеждаш...
... някак изгубена.
Всичко е наред, скъпа.
"Наред"?
Ти заслужаваш повече от това, заслужаваш нещо страхотно.
Приятно е да те виждам да правиш нещо, което обичаш.
Като стана дума, имам да чета сценарий.
Чака ме страшно много работа.
Внимавай с лъжицата, скъпа.
Да.
Здравейте, аз съм Моли Форман и много се радвам,
че ще режисирам новата ви пиеса.
Имаме само три седмици,
но ако всички работим заедно,
ще направим най-хубавото представление,
което град Абът е виждал. И така...
Като начало...
Наистина ли това е сюжетът?
Дядо Коледа само седи,
всички идват да му кажат коледните си желания, той ги сбъдва,
а накрая заедно пеят стари коледни песни.
Че какво му е на сюжета? - Дядо Коледа сбъдва желания.
Скучно е. - Десет години правим тази пиеса.
Имаме готови декори и костюми.
Не може ли да раздвижим нещата? Да добавим нови песни или...
Или да възложим някаква мисия на Дядо Коледа.
Например... Извънземно каца на Северния полюс.
Дядо Коледа трябва да предотврати отвличането на елфите.
"Пришълецът: Коледната история".
Идеята ми харесва!
После извънземно бебе изскача от корема ми...
Няма да има извънземно, убиващо Дядо Коледа.
Не, разбира се.
Защото Дядо Коледа ще бъде изцелен от...
... "коледната магия", предполагам.
Не, ще следваме сценария.
Традиция е. - Знам, но...
Не променяме традициите, Ханк.
Защо?
Те ни дават сигурност.
Напомнят ни, че когато обстоятелствата се променят и...
... се чувстваш изгубен
и сам...
... винаги можеш да намериш опора в традициите.
Сякаш...
Сякаш са стари спомени,
които те прегръщат.
Беше ползотворен ден. - Да, въпреки щурите идеи.
Традициите са важни. - Да.
Съгласна съм. - До утре. Чао.
На мен ми хареса това с извънземното.
Моли!
Как се представих?
Прав беше, че не те бива като актьор.
Почакай да видиш как танцувам.
За щастие, в пиесата няма танци.
Но ако искаш допълнителна репетиция,
какво ще кажеш да е утре на кафе?
С удоволствие. Ще ми помогнеш да открия детето в себе си.
Мисля, че вече си го открил.
Тогава да открия Дядо Коледа в себе си.
Дядо Коледа на мотор?!
Ти караш ли? - Не.
Не, повече си падам по шофиране на четири колела.
Не бива да променяме традициите.
Ще се видим утре.
Творецът е много талантлив.
Както и красив и чаровен, казват.
Твои ли са? - Значи ме намираш красив и чаровен?
Не. Ти каза... - Да.
Аз съм авторът.
Имах нужда да се занимавам с нещо творческо,
а обичам да правя разни неща.
Усвоих този стил, докато пътувах по света.
Японска техника, нарича се "кинцуги".
Красиво е.
Да.
Искаш ли да седнем?
И къде ти хареса най-много?
Ако трябва да избирам...
Бих казал Египет. Цялата тази древна история...
Много неразказани случки и още много неизследвани места.
Винаги съм искала да видя пирамидите.
А защо не си?
Все не му идваше времето.
Винаги му е времето да сбъдваш мечтите си, Моли.
Здравей, Ханк. Както винаги ли? - Да, благодаря.
Това е Моли Форман. Режисира ме в коледна пиеса.
Капризен ли е?
Защо?
Защото поръчва капучино с двоен шоколад и маршмелоус.
Обичам сладко.
Звучи вкусно. Едно и за мен.
Добре. - Благодаря.
Изглеждаш щастлив тук.
Животът на журналиста е вълнуващ, но може да бъде и самотен.
Реших да се установя тук,
за да мога най-сетне да пусна корени някъде.
А твоята история каква е?
При мен е обратното.
Рано изтръгнах корените си. Дойдох тук от Великобритания да уча.
Омъжих се за гаджето си от университета, роди ни се бебе.
И 30 години преподавах английски и театрално изкуство в гимназия.
Хубав живот. - Беше.
Докато не откриха паркинсон на мъжа ми.
Но пак беше добре.
За щастие, имах възможност да се грижа за него.
Докато почина преди две години.
Знам какво е да загубиш партньор.
Жена ми си отиде много млада.
И двамата бяхме едва на по 30 г.
Съжалявам.
Но това ме научи на много,
затова винаги преследвам нещата, които искам.
Не помня кога последно съм мислила за собствените си желания.
Нямам представа какво ми готви следващата глава от книгата.
Благодаря. - Съжалявам.
Не бива да те натоварвам с излиянията си.
Има ли нещо, което винаги си искала да направиш, но не си могла?
Има едно.
Нали си падаше по шофиране на четири колела?
Падах си.
Но винаги са ме привличали моторите.
И мъжете, които ги карат. - Може би.
Сигурна ли си, че искаш? - Не.
Но така или иначе, ще го направя.
Добре, помни какво ти казах.
Спирачка, газ.
Дръж баланса. Тръгни бавно и карай спокойно.
Разбрах. Държа баланса, тръгвам бавно.
Ясно.
Не трябваше да я пускаш да кара без книжка, Ханк.
Да. - Мамо?!
Какво става?
Пиша й фиш задето кара без книжка.
Предупреждение.
Нали ще си извадите? - Обещавам.
Карала си мотор?!
Само направихме едно кръгче. - "Направихте"?
Аз съм виновен. Дъг, да те черпя едно кафе?
Не, благодаря, жената ме сложи на кето диета.
Кой сте вие?
Кой е той? - Ханк.
Звездата на коледната пиеса. - И това е вашият мотор?
Да, госпожо.
Време е да тръгвам.
Ще водя жената и децата да пеем коледни песни.
Весела Коледа, Дъг! - Весела Коледа.
Да не забравиш за книжката. - Няма.
Какво?
Готова съм за сладки. - И аз.
Мама пече чудни сладки в момента.
Ей сегичка ще станат.
Не е ли хубаво баба да е тук?
Страхотно е.
Мамо, казах ли ти, че баба ми даде да използвам червилото й?
Мамо? - Беше балсам за устни.
Можеше да е по-зле, можеше да е спирала.
Как върви пиесата? - Добре.
Малко е скучно, но се надявам да съживя нещата.
Като говорим за съживяване...
Чух, че имаш гадже.
Бабо!
Не, той не ми е гадже.
Само да видиш как я гледа!
Не, той ми е само приятел.
Ако решиш, че е нещо повече, няма нищо лошо.
Всеки път се стряскам.
Ужасна буря.
Определено. Жалко, че не е снежна.
Гори ли нещо?
Сладките ми. - Сладките!
Знаеш ли, че дядо ти Грег обичаше прегорели сладки?
Защо? - Гледай.
Парят.
Слушай.
Чу ли? - Да.
Ами...
Изгорелите сладки не само ги вкусваш, а и ги чуваш.
И освен това няма нищо лошо да си малко попрегорял отвън,
стига да си сладък отвътре.
Знаеш ли кое още е вкусно препечено?
Кое? - Маршмелоус.
Татко все ги прегаря, като сме на излет.
Ей! - И ми казва да си намисля желание.
Може да си намислиш и без маршмелоус,
особено по Коледа.
Хайде на сладките!
Всъщност са учудващо вкусни. И хрупкави.
Опитай.
Хрумна ми чудесна идея - солен карамел.
Това никой не го е правил.
Може би неслучайно.
Говоря сериозно.
Поничките с кленов сироп и бекон бяха голям успех.
Това с кленов сироп и бекон ли е? - Не, вече е изтъркано.
Това е бекон и чийзбургер. Опитай.
Истински хамбургер ли има?
Да.
Стигна ли до пълнежа от кетчуп?
Не... Едва сега.
Предупредих те. - Така е.
Гадно е, а?
Но идеята е много оригинална, скъпа.
Ще трябва да продължа с опитите.
Жените Форман не се предават.
Точно така. - Точно така!
Бабче, ще дойдеш ли с мен на плуване следобед?
Разбира се, не бих пропуснала.
До 15 ч. трябва да съм свършила с репетицията.
Но повече никакво каране без книжка, млада госпожице!
Слушам. Ще бъда примерна.
Честен кръст. - Честен кръст.
Дъг нали не те глоби?
Мога да говоря с него. - Беше само предупреждение.
Ти й влияеш лошо, Ханк. - Аз ли? Тя далеч не е невинна.
Какво е станало?
Предполагам, че се е спукала тръба.
Декорите ни! Реквизитът ни!
Костюмите ни!
Всичко е съсипано. - Нямаме пари за нови.
Не знам как ще подготвим пиесата.
Знаете ли какво? Може пък да е за добро.
Изслушайте ме.
Знам, че от години поставяте тази пиеса, но сценарият...
... е ужасен.
Това е възможност да го разчупим,
да започнем начисто. - Но това е традиция.
Всяка традиция си има начало, Моли.
Всичко старо някога е било ново.
Но не може просто да го захвърлиш.
Не, не ме разбирай погрешно,
обичам традициите, те поддържат миналото живо.
Но новите неща поддържат живи нас.
Нали?
Да дадем на града нещо ново, за което да говори.
Ханк? - Да?
С теб ще напишем нов сценарий.
Курабийки, ще имаме нови костюми и декори.
Организирайте продажба на сладкиши, за да съберем пари.
Имаме само две седмици. - Тогава какво чакате? Вървете.
Добре. Да видим какво можем да спасим.
Мокро е.
Откъде ще започнем? Искаш ли аз да пиша?
Да, моля те. - Добре.
"Коледна..."
Никога не съм писал такива неща, но...
При всяка история формулата е една -
задаваш въпрос и после търсиш отговори.
И на кой въпрос търсим отговор?
Ако в гората падне елха, но никой не чуе,
Ханк ще получи ли подаръци?
Стига глупости, нямаме време.
Добре.
Добре...
Трябва да ти призная нещо.
Обикновено не празнувам Коледа.
Да...
Досетих се. А защо?
Най-вече заради работата.
Обикновено имах задание по Коледа.
Само това ли е причината?
Я, как разпитваш като журналистка!
Търся отговори.
Затапи ме.
След като Клеър почина, и тъй като нямах деца,
Коледа за мен беше обикновен ден.
Това е много тъжно.
Странното е, че не го намирах тъжно, докато не срещнах теб.
На теб Коледа ти носи много радост.
Така че аз бих искал да попитам
кое точно обичаш толкова в Коледа, Моли?
Много неща.
Например?
Това, че навсякъде звучат коледни песни.
Блясъка на гирляндите по елхите,
да бъда със семейството си...
По Коледа...
... всичко ми се струва като подарък.
Всеки миг е по-ярък.
Любовта се носи по въздуха като аромата на канела и джинджифил
и те изпълва...
... с любов.
Става ти топло на душата.
Ще ме накараш да повярвам. - В Дядо Коледа ли?
В любовта.
Коледна пиеса ли пишете, или любовен роман?
Ние само... - Няма значение. Слушайте.
Не можем да направим декори и костюми без сценарий.
Така че какъвто и да ви е творческият процес, забързайте го.
Добре, дадено.
Ще бъде готов до... Кога? - Утре.
Утре? Невъзможно.
Мисля, че ще се справите.
Свободно.
Да...
Спипаха ни.
Добре. Да запрятаме ръкави.
Успяхме.
Не бъди толкова изненадана. Имах пълна вяра в нас.
Аз също.
Е, ще трябва да го доизпипаме, но...
Мисля, че е добре.
Добър екип сме.
Да.
Чака ни много работа.
Знаеш ли какво?
Радвам се, че плановете ти са се объркали и си дошла тук.
Ти си най-хубавият подарък, който съм получавал от години.
Ще те изпратя.
Мамо?
Знам, че е късно, но пишехме новия сценарий и...
Не, пропусна плуването на Тофино.
Съвсем изключих, съжалявам.
Случва се. - Не!
На мен не ми се случва. Много съжалявам.
Няма нищо, наистина.
Просто тя те чака да си дойдеш.
Здравей, миличка. - Бабче!
Извинявай, че не дойдох.
Спечелих състезанието.
Гордея се с теб, сладичка моя.
Жалко, че не бях там.
Първо ми беше тъжно,
но мама каза, че дори хората да не присъстват физически,
винаги са в сърцата ни.
Ти беше в сърцето ми, бабче.
И ти в моето.
Знаеш ли какво си пожелах за Коледа? - Какво?
Да останеш с нас завинаги.
И блестящ еднорог с цветовете на дъгата. Истински.
Това е много голямо желание.
Ще трябва да разчитаме на Дядо Коледа за него.
Мама наистина ли каза това? - Да.
Понякога ръси мъдрости.
Да.
Ето ви новия сценарий. Разказва се за един стар елф...
Аз ще го играя.
... изгубил коледния дух. За да го намери пак,
трябва да си пожелае нещо на коледна звезда.
Играя я аз.
Междувременно той намира нови приятели
и когато стига коледната звезда,
тя му казва, че носи любовта в себе си,
и не е нужно да си пожелава нищо,
защото той самият си е коледна звезда.
Казва се "Коледна искра".
Звучи страхотно.
Няма да е лесно, но знам, че ще се справите.
Ще има много приходи.
Което е чудесно, защото течът нанесе много щети.
Всичко звучи прекрасно,
но какво ще правим с костюмите и реквизита?
Още дарения.
Хората наистина откликнаха. - Знаех си.
Само това спасих от склада
и не съм сигурен за тази шапка. Мирише на сирене.
Отразявал си войната в Ирак, спал си в колиби по Амазонка,
бил си под прикритие на събиране на фенове на "Бекстрийт Бойс",
а не можеш да понесеш една миризлива шапка?
Подуши я.
Изнежил си се, Ханк.
Ще бъдеш много сладък елф.
Да, ще ти отива.
Ще бъдеш красива принцеса.
Иди да видиш какво още може да се спаси.
Ела за малко. - Какво?
Може ли да ти приготвя вечеря довечера?
Като благодарност за помощта.
Ти готвиш? - Да, съвременен мъж съм.
Готвя, чистя...
Следвам Криси Тийгън в инстаграм. - Аз също.
Всъщност не я следвам. Въпреки това, ще дойдеш ли?
Да. Ще донеса десерт.
В 19 ч.? - В 19 ч.
Ще се видим тогава.
Казвай. - Какво?
Бузите ти са порозовели като бутилка розе.
Познаваме Ханк отдавна,
но с никого не съм го виждала такъв.
Режисьорката и звездата - толкова клиширано, но и поетично!
Няма нищо между нас.
Е, той е забавен и симпатичен,
но аз съм тук само за няколко седмици.
Точно затова е идеално. Кратка афера, просто за забавление.
Но внимавай. Аяко уж ми беше само за утеха след раздялата.
И 20 години по-късно все още се утешаваме.
Истината е, че не съм излизала с никого след смъртта на Грег.
И не мога да си представя да съм с друг.
Но и не мога да си представя да съм сама до края на живота си.
След развода си мислех, че никога няма да се съвзема.
Да, отне ми доста време, но сега...
... отново живея за себе си.
Страхотно е.
Това му е хубавото на остаряването.
Нямам време да живея по чуждите правила.
Живея по своите.
Вчера тя измисли ново правило -
да яде мелба на закуска.
Мелба в неделя - как не е станало мода?
Трябва да бъде.
Сега е времето да правиш това, което искаш, Моли.
Каквото и да готвиш, ухае вкусно.
Аржентинска яхния.
Едно от хубавите неща на работата ми беше, че опознавах други култури.
Какво още научи?
Освен готвенето.
Ела, ще ти покажа. - Какво ще ми покажеш?
Как да танцуваш танго.
Нали каза, че не можеш да танцуваш? - Не мога.
Аз пък мога. Следвай ме ти.
С два леви крака си.
Хайде води ти.
Сигурна ли си? - Да.
Хубаво е. - Нали?
Хлябът.
И хляб ли печеш?
Има ли нещо, което не можеш да правиш?
Не мога да спра да те гледам.
Беше много вкусно.
Рядко готвя за други хора.
Не го ли правиш за всички жени?
Ти не си коя да е. - За това си прав.
Не каза ли, че ще донесеш десерт?
Да.
Винаги спазвам обещанията си.
Има и още.
Няма ли да дадеш и на мен? - Чудесни са.
Заповядай.
Не казвай на Кристен.
Щукнала й е шантавата идея да произвежда карамелени бонбони.
Защо да е шантава?
Не умее да прави карамел.
Няма нищо лошо в това да се пробват нови неща.
Но и няма нищо лошо
да се наслаждаваш на старите и класическите.
Като сега например.
Какво имаш предвид?
Разкажи ми любимия си коледен спомен.
Нещо от детството си.
Наистина ли?
Добре, но при едно условие.
Това...
И това...
Ето така.
Не забравяш ли нещо?
Коледният спомен.
Добре.
Ето го.
Бях на пет години.
Сестра ми ме дразнеше,
че съм единственото дете в квартала, което още вярва в Дядо Коледа.
И реших да й докажа, че той наистина съществува.
Браво на теб. - Да.
На Бъдни вечер будувах цяла вечер
и чаках с фотоапарата си
да хвана веселия старец, като слезе през комина.
И?
Заспах.
Но като се събудих,
всичко, което исках за Коледа, беше под елхата.
А сестра ти разубеди ли се?
Не. Каза, че не е впечатлена, но не мисля така.
А ти продължи ли да вярваш?
До един момент.
Знаеш ли какво?
Като те гледам,
се чувствам като малкия Ханк, който се събужда на Коледа
и намира всичко, което иска, под елхата.
Къде беше, млада госпожице?
Аз ли?
Бях с Ханк.
До полунощ? Защо не отговори на съобщенията ми?
Телефонът ми остана в колата.
Не исках да те тревожа. - Тревожих се, да.
Трябваше да ти се обадя.
Извинявай.
Поне добре ли прекара?
Да.
Да не сте... - Кристен! Не!
Не, разбира се, не говори глупости!
Мамо!
Ти си красива и сексапилна жена.
Няма нищо лошо да се забавляваш.
Татко би искал да го правиш.
Би искал да излизам с други?
Би искал да си щастлива.
Ако Ханк те прави щастлива, само това е важно.
Татко винаги ще е с теб.
Каквото и да правиш.
Аз също.
Обичам те, меченце.
Аз също.
Хайде марш, отдавна трябваше да си в леглото.
Едно, две, три...
Нещо не е както трябва. - Репетираме цял ден.
Проблемът не е във вас, вие сте супер.
Не, по-скоро... Не знам, нещо липсва.
Ще измисля нещо. Направете десет минути почивка.
Добре.
Справяш се отлично, ще бъде страхотно представление.
Благодаря.
Приятно ми е да съм отново в играта. - Като говорим за игри,
виждам, че нещата между вас с Ханк стават по-палави.
Не, не е сериозно.
С Ханк винаги е така.
Какво значи това? - Харесвам Ханк.
Чаровен е, мил е, още има коса и зъби...
Но никога няма да се задоми.
Че кой говори за задомяване?
Аз съм тук само още седмица.
Няма как да се получи нещо сериозно,
а дори и не искам. - Това е чудесно.
Дай го по-неангажиращо и всичко ще е наред.
Неангажиращо - устройва ме. - Само така. Приятно прекарване.
Хубаво е да излезеш от зоната на комфорта си.
Изглеждаш страхотно.
Ти също.
Вихрогонът ви чака.
Добре...
Нали помниш какво те учих?
Да. - Добре.
Готова ли си?
Родена съм готова.
Боже, май се е научила!
Много е красиво, нали? - И спокойно.
Да вървим.
Последните дни кипиш от енергия. Едва ти смогвам.
Животът трябва да се живее, а моторите - да се карат.
Открих какво не е наред в последната сцена.
Не предава добре посланието на пиесата.
Знаеш ли какво й трябва? - Какво?
Извънземно.
Поиграх си с нов монолог.
Да го чуем. - Не, още не е готов.
Бих могъл да ти помогна.
Вече ми помогна достатъчно.
Скоро ще го чуеш.
Ще го изпълниш ли днес на репетицията?
Не, вече не играя.
Защо?
Като студентка играех на сцена,
но все не бях доволна от изпълненията си.
Все си мислех, че може и по-добре.
Перфекционистка си. Чувал съм за такива хора.
И Кристен го казва. - Така ли?
Добре, признавам си. Или поне се опитвам да бъда.
Това обяснява много неща. Страх те е да пробваш нови неща,
защото няма да можеш да се усъвършенстваш
и ти е по-лесно да се придържаш към това, което умееш.
Прав ли съм?
Не?
Но ако всичко е наред,
защо да променяш нещо?
Да, но...
Лошото е, че така се лишаваш от много нови неща,
нови възможности, нови връзки,
нови чувства.
Лишаваш себе си от себе си.
Можеш повече от това, което вече си правила.
Повече от твоите традиции.
Ами ти? - Какво аз?
Ти от какво си се лишил?
Намусен елф.
Да вървим, стана късно.
Ще се видим утре на репетиция.
Да.
Мамо, ела, време е да поставим звездата.
Ханк, искаш ли да дойдеш и ти?
Ами... - С удоволствие.
Имам изненада. - Каква?
Направих ти чорап!
Благодаря, много мило.
Благодаря. - Няма защо.
Нося горещ шоколад за всички.
Да!
Не искам да съм твърде официален или твърде сантиментален,
но може ли да кажа нещо?
Разбира се.
Отдавна не съм празнувал Коледа
и бях малко като стария елф от пиесата.
И...
Бях изгубил коледния дух.
Но ти, Моли...
Не съм срещал друг човек, който пръска толкова радост.
Искам да ти благодаря, че ми помогна да си припомня коледната магия.
Благодаря.
Е... - Наздраве!
Харесвам го.
Въпреки че ми влияе лошо?
Точно заради това.
И ти го харесваш.
Има нещо в него.
Моторът ли?
Много е секси.
Елате да си направим селфи. Приближете се.
Дай аз да ви снимам.
Готови ли сте?
Три, две... Кажете "зеле". - Зеле!
Сладко е.
Каква красота! - Благодаря.
Не ти, а елхата.
А, разбира се. Предполагам, че не е лоша.
Липсва само звездата на татко.
Ханк, ще я донесеш ли? На масата е, в кутия.
Татко я направи за първата ми Коледа.
Отне му цяла вечност.
И всяка година я слагаме на елхата три дни преди Коледа.
И сте запазили традицията? - Да.
Съжалявам.
Много съжалявам. - Беше без да искаш.
Знам, но... - Няма нищо.
Прекарах чудесна вечер,
като изключим изпускането на звездата.
Много съжалявам за това.
Беше забавно.
Въпреки че ти мамеше в игрите.
Не съм мамил. Просто чета хората като отворени книги.
Така ли? - Да.
А ти си хубава книга, не мога да спра да те гледам.
Как си станал градският плейбой с подобни реплики?!
Кой казва, че съм плейбой?
Всички. - Наистина ли?
Ако плейбой е човек, който обича да се забавлява,
може би съм такъв.
Защото се забавляваме, нали?
Да.
Нали?
Лека нощ, Моли.
Лека нощ, Ханк.
Кой е Ханк? - Недей да се вълнуваш толкова.
Той е просто приятел.
Не аз съм развълнувана. И грееща. И поруменяла.
Моли! - Какво?
Разкажи ми за тази пламенна любов. Сериозно ли е?
Не. Живеем в различни щати.
Търсиш си оправдания. - Права си, Кас.
Трябва да продам къщата, да се омъжа за Ханк и да живеем щастливо.
Какво?!
Кас, трябва да затварям.
Просто шега.
Кас иска да...
Смята, че трябва да продам къщата и да го ударя на живот.
Но не се тревожи, отказах. - Защо?
Не съм готова. - За какво?
Знам, че си закостеняла.
В смисъл? - Трудно се разделяш с нещата.
И с хората. Като татко и мен. - Теб?!
Та аз съм ти майка.
Мамо, много те обичам, но не съм като теб.
Да, знам.
Остави ме да бъда такава, каквато си ме възпитала -
независима, безстрашна и малко шантава.
Остави ме да бъда самостоятелна,
преодолей татко и гледай своя живот.
Но вие сте животът ми.
Вие с баща ти.
Може да ни пазиш в сърцето си.
Направи място за нови хора, нови преживявания.
Виж...
Когато си готова да запалиш този огън,
ще ти помогна да драснеш клечката.
Лека нощ.
Представлението е утре, да се концентрираме.
Тясна ми е.
Не приемай титлата "коледни курабийки" буквално.
Ти поливаш корнфлейкса си с яйчен пунш.
Лекарят ми каза да увелича протеините.
Къде е Ханк? - Яйченият пунш не се брои.
Съжалявам, че закъснях. Трябваше да свърша нещо.
Това е генералната репетиция, няма време за "неща".
Върхът! Още една поразия.
Остави на мен.
И така, хайде всички на позиции!
Бяхте страхотни.
Искам да ви благодаря за усърдието.
За мен беше прекрасно изживяване.
Благодаря ви!
Благодаря, че ми дадохте тази възможност.
И така, починете си добре, утре е събитието.
Чухте ли?
Браво!
Беше невероятно!
Успяхте, бяхте фантастични.
Благодаря.
Ханк?
Шейната на Дядо Коледа ще е тук.
Да, така е добре.
Моли?
Имаме проблем.
Знам - последния монолог.
Не, не това.
Продадохме достатъчно билети да платим новия декор,
но ни трябват средства и за ремонт на покрива и...
Дори с пълна зала няма да е достатъчно.
Какво ще правим?
Ще трябва да спрем програмите за изкуство...
Трябва да има по-добър начин.
Ще измисля нещо, обещавам.
Ето. Иди да си почиваш.
Да, малко съм изморена.
Радвам се, че ти си тук да се погрижиш за всичко.
До утре. - До утре.
Да, тази ми харесва повече.
Изглеждаш забележително!
Нали?
Първоначално не бях сигурен за чорапите,
но имам хубави крака.
Е, и обувките допринасят. - Да.
Как се чувстваш? - Притеснено ми е, но съм готова.
Не, имах предвид...
Съжалявам за счупената звезда.
Вече се извини. - Знам, но...
Знам какво е да загубиш любим човек.
Иска ти се да запазиш всяко късче от него - и не е игра на думи.
Разбрах, че тази звезда е означавала много за теб.
Дъщеря ми ми помогна да осъзная,
че може да оставяме някои неща в миналото,
и пак да ги носим в сърцето си.
Права е.
Хрумна ми също, че понякога трябва...
... да строшиш нещо на парчета,
за да го залепиш и да се превърне в нещо ново.
Или в нов човек.
Много поетично.
Благодаря.
Можеш ли да дойдеш довечера?
За последна репетиция ли?
Не. Пиша нещо и ми трябва помощ за края.
За курса ли? - Не, лично е.
Винаги ли си толкова загадъчен?
Може би.
В 19 ч.?
Добре.
Та каква беше историята, за която искаше да ми разкажеш?
Имало едно време
един много чаровен, красив и талантлив мъж.
Историята е измислена, нали?
И просто искал карамелени бонбони.
Но една красива елфка му ги отмъкнала.
Не съм ги отмъкнала!
И не само това.
После откраднала и времето му,
като го убедила да играе в коледната й пиеса.
После откраднала мотора му. - Не, ти ми го даде.
Откраднала дори гринчовската му нагласа,
като го поканила в дома си да украсяват коледна елха.
Но едно нещо не се наложило да краде.
Сърцето му. Той сам й го дал.
Обиколил съм целия свят, Моли Форман,
но никъде не съм се чувствал така, както се чувствам с теб.
Ти си сбъдната мечта.
Реших, че е време някой да сбъдне твоите мечти.
Да излезем навън, искам да ти покажа нещо.
Ханк!
Грег все ми обещаваше да ме заведе на пирамидите, като се пенсионираме.
Аз ще те заведа.
Остани тук, не се връщай.
Може да отидем в Египет или където искаме.
Мислех, че "само се забавляваме". - Забавляваме се.
Защо да спираме?
Готов съм за следващата глава от живота си.
А ти?
Не мога.
Моля те, помисли си.
Съжалявам, Ханк.
Трябва да тръгвам.
Пак ли стоиш да ме чакаш?
Не.
Явно съм заспала, докато...
... проучвах как да продавам стоки онлайн.
Какво да продаваш?
Карамелени бонбони. - Аха.
Опитай. Мисля, че най-сетне ги уцелих.
Вкусно е. - Знам.
Има вкус на...
... къщичка от джинджифилено тесто.
Има и варианти "яйчен пунш", "захарно бастунче"
и дори "препечен маршмелоус".
Коледни карамелени бонбони - гениално!
Тофино ги харесва, това е важното.
Не знам какво да кажа, шокирана съм.
Не, нямах предвид това, скъпа.
Знам, че мислиш, че съм непоследователна.
Но се старая.
Просто понякога е трудно да съм на твоето ниво.
Да ти кажа ли една тайна?
Като млада имах чувството, че всичко правя грешно,
и бях сигурна, че ще имаш травми за цял живот.
Трябваше да се науча как да бъда майка по собствен начин
и да не копирам майка си, приятелките си
или идеалните майки по телевизията.
Аз не бях майка си.
И ти също не си и не бих искала да бъдеш.
Това е последното, което очаквах да чуя.
Извинявай.
Постоянно дудна, сигурно те изнервям.
Вечно ти казвам какво да правиш и как да го правиш.
Не е нужно веднага да се съгласяваш.
Аз...
Предполагам, че...
... се опитвах да използвам твоя живот, за да запълня своя.
Съжалявам.
Но ти носиш в себе си прекрасна и неповторима искра.
И не искам да угасва.
И ти носиш искра, мамо.
Само трябва да я използваш.
Време е.
Ханк иска да остана тук
и да пътувам с него по света.
Заедно да започнем нова глава от живота си.
Е?
Не мога.
Заради татко ли?
Помниш ли преди няколко години,
като Тофино ти каза, че не иска братче или сестриче,
защото се бои, че ние със Стив няма да я обичаме толкова?
Ти какво й отвърна?
Че сърцето расте и поема всичката любов, която слагаш в него.
Не е нужно да спреш да обичаш татко, за да обикнеш Ханк.
Сърцето ти е много голямо, мамо, ще се справи.
Трябва само да го отвориш и да поканиш любовта да влезе.
И да струи навън.
Как си станала толкова мъдра?
Е, понякога ръся мъдрости.
И имах добра учителка.
Буден ли си, Ханк?
Влез. - Здрасти.
Готова ли си за големия ден? - Мисля, че ще мине добре,
но няма да е достатъчно.
Нали билетите се разпродадоха? - Да, но Бъни каза,
че ремонтът ще струва повече и няма да го покрием.
Проблемът е, че залата е твърде малка.
Какво?
Нищо. Концентрирай се върху представлението.
Имам предчувствие, че всичко ще се нареди.
Толкова нощи...
Толкова нощи на...
Здравей.
Съжалявам за снощи. - Не, не.
Аз съжалявам.
Ти ми предложи една мечта, а аз се страхувах да я сбъдна.
Имах прекрасен брак с Грег.
Но животът ми още не е свършил.
Караш ме да мисля, че мога да постигна всичко.
И за първи път от много време
бъдещето ми изглежда пълно с възможности.
Не е нужно да спра да обичам него, за да обичам теб.
Момент...
Да не би да каза, че ме обичаш?
Предполагам.
И аз те обичам.
Мамо!
Извинете.
Открих начин да платим ремонта. Продадох още билети.
Няма места за повече хора.
Залата е пълна. - Знам.
Затова ще направим лайвстрийм.
Стив и Тофино вече разполагат камерата.
Продала си билети за лайвстрийм? - Да, за 2000 долара.
Леле!
И ще раздам коледни карамелени бонбони на цялата публика.
"Коледни карамелени бонбони"!
Хората ще ги харесат, ще спечелиш много клиенти.
Знам. - Гениална си!
Ти си оправяла доста мои каши.
Нека и аз ти помогна веднъж.
Какъв късмет имам с теб!
Ами с мен?
И с теб. - Благодаря.
Имаме проблем!
Бъни е изгубила гласа си. - Добре съм.
Малко мед ще ме оправи.
Тя не може да пее така.
Не. - Какво ще правим?
Ще трябва да я заместиш. - Не, не мога.
Само ти знаеш репликите.
Плюс новия монолог.
Да.
От години не съм била на сцена.
Време е да се завърнеш. - Предпочитам да съм зад кулисите.
Нямам костюм. - Ще измислим нещо.
Със сигурност. - Никакъв проблем.
Но аз не съм звезда.
Не мога да го направя.
Аз съм Елф 1. - Аз съм Елф 2.
Тук сме да ви веселим. - Елфите сме пълни с радост.
Както и с коледен дух.
По цял ден танцуваме, играем. - И пеем нашата коледна песен.
Време е да им покажем.
Спокойно, няма да зарежем основната си работа.
Махайте се.
Какво му става?
Не знаеш ли? Изгубил е коледния си дух.
Хей!
Ако искаш да си върнеш коледния дух,
трябва да намериш коледната звезда и да си пожелаеш нещо.
Но как да я намеря?
Трябва да я потърсиш на точното място в точното време.
Но как ще я позная?
Ела с мен. Знам кой може да ти помогне.
Изгубил ли си се? - Да.
Ние ще ти помогнем да намериш пътя.
Може ли и те да дойдат?
Добре, стига елфите да не пеят.
Ей!
Всяка снежинка е уникална. Това ни прави толкова специални.
Но какво общо има с мен?
Това, което прави теб специален, е, че те чака определена звезда.
И ако я намеря,
ще ми се върне коледният дух?
Да, само трябва да вярваш.
Толкова нощи съм се взирал в небето,
търсейки специалната звезда.
Досега не съм я открил.
Нощ след нощ желаех и чаках...
... някой да освети пътя ми,
да ме накара отново да вярвам.
Но я няма.
И се боя, че никога няма да се появи.
Тук съм.
Търсих те къде ли не.
Защо се криеше?
Не съм се крила.
Небето беше твърде тъмно, за да ме видиш.
Години наред светлината ми намаляваше заради страх и колебания.
Когато хората не вярват,
когато забравят колко радостен и красив може да е светът,
когато позволят на зимния студ да смрази сърцата им,
тогава моето сияние започва да гасне.
Но тогава ти ме потърси,
отправи желанията си в нощта
и твоята любов и вяра ми дадоха искра да засветя отново.
Сега всички ме виждат.
Време е.
Време за какво?
Време е да заблестим.
Весела Коледа на всички!
Желаем ви хубав живот!
Казах ти, че си звезда.
Нищо.
Ето такава трябва да е Коледа.
Точно така.
Чу ли се с Кас?
Вече има три оферти, всички над обявената цена.
Супер!
И аз искам да пътувам с вас.
Ами... ще ти носим подаръци от всяко място, което посетим.
Добре. - Като говорим за подаръци...
Моли?
Това е за теб.
Как го направи?
Като говореше за събиране на парчетата в нещо ново,
ми даде идея.
Помолих Кристен да ми даде счупената звезда
и се получи това.
Харесва ли ти?
Прекрасна е.
Кристен, искаш ли честта да е твоя?
Да.
Весела Коледа, скъпи мои! - Весела Коледа!
Весела Коледа, Моли!
Весела Коледа, Ханк!
Превод КАЛИНА КИРИЛОВА
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО