Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ŞCOALA NE APARŢINE
- N-aveai ore de la opt? - Mă doare burta.
Nu se poate, Malika, ajunge!
Ştii câte absenţe ai trimestrul ăsta?
Îţi dai seama că e vorba despre viitorul tău.
Bine, lasă, mă duc!
Prefer să merg la trei ore de mate
în loc să ascult cum baţi câmpii despre viitorul meu!
Luptele sunt marcate de crime de război ale germanilor şi japonezilor
împotriva prizonierilor şi a partizanilor şi de mari bătălii,
de pildă cea de la Stalingrad, iulie1942 - februarie 1943,
considerată placa turnantă a războiului şi începutul eliberării Euro...
Bine. Încearcă să spui cu cuvintele tale.
Ca să nu sune ca şi cum ar vorbi un papagal.
Laşi impresia că nu înţelegi ce spui.
Şi vorbeşte mai tare.
Hei!
Trebuie să te trezeşti. E deja 7:40.
Haide.
Ţi-a lăsat mama un bilet.
Hai, grăbeşte-te.
Să ai o zi bună, dragul meu.
Te pup.
E gagica ta? N-arată rău.
- Ce faci? - Bine.
Ştiu, doamnă, dar nu pot face coordonare pedagogică
şi administrativă în acelaşi timp.
Rezolv cât pot de repede. Vă mulţumesc.
Dle Laverne, a venit dna Thévenot, noua profesoară de matematică.
Doamna Thévenot? Am înţeles.
De asemenea, Magali mi-a zis să vă spun
de supraveghetorul care nu mai vine, Sébastien...
- Ştiu. - E în regulă?
Trebuie să pun toate astea în ordine. Scuze, dar nu am timp.
Nicio problemă.
O clasă medie.
Sigur, există şi nişte elemente perturbatoare,
dar e inevitabil când ai o clasă de 32 de elevi.
32?
Ştiu că nu vă e uşor să vă reluaţi activitatea
după experienţa prin care aţi trecut.
Nu, totul e în regulă.
Bună ziua. Faceţi linişte, vă rog.
Iat-o pe noua voastră profesoară de matematică, dna Thévenot.
- Bună ziua. - Bună ziua!
Pe cine voi avea plăcerea să pun de serviciu toată dimineaţa?
Mama
Scuzaţi-mă. Îmi pare rău.
Nu vă va dăuna să faceţi de serviciu.
Cred că ar trebui să fii mai reţinut, Kevin. Îţi amintesc
că eşti la un pas de a intra în atenţia consiliului disciplinar.
Mulţumesc. Vă las.
Mulţumesc.
Bun... Deci sunt profesoara voastră de matematică
până la sfârşitul anului.
- Pe bune? - Jură-te.
Ceea ce aş vrea să facem anul ăsta împreună
e să învăţăm să ne cunoaştem.
- Eu sunt Virginie... - Ce vârstă aveţi, doamnă?
Doamnă, sunteţi cu cineva?
Termină, frate, eşti tembel!
- ...Thévenot. - MILF!
Poftim? Cine a spus asta?
- Cine a zis asta? - Cine a spus "MILF"? Tu?
De ce el?
- Fiindcă e arab? - De ce eu?
Ce înseamnă?
Nu ştiu... Pentru mine MILF e un fel de dulceaţă,
gen Bonne Maman.
Nu. Înseamă "Mother I'd Like to Fuck".
Vrei să-ţi explic, ştii engleza?
Cred că sunt trilingv.
Ştie mandarina, doamnă.
Şi aşa, informativ, nu sunt mamă.
Aşa că vezi tu, mereu apare o ocazie
să mai înveţi câte ceva.
Ţi-a zis-o!
Eu ce pot afla despre tine?
Nimic, doamnă. Vi-l prezint pe Kevin, genul clovn,
dar e un fraier.
- Ce are Nabilla? - Eşti un fraier, asta e tot.
Se mai crede şi amuzant. Asta e cel mai rău.
Sunteţi împreună?
Noi? Nici vorbă, prefer să ling pe jos.
Hai, lasă!
- După voi, la ce serveşte matematica? - Să ne calce pe nervi.
- Pierdere de timp! - La făcut bani.
- Da? - La calcularea unor lucruri complicate.
- Adevărat. La mai ce? - Tocilara!
Nu ştim, explicaţi-ne.
Matematica ajută la fabricarea caselor, a telefoanelor, a internetului.
Serveşte la compunerea muzicii pe care o ascultaţi,
la crearea efectelor speciale din filme. Poate ajuta la alegerea
preşedinţilor SUA, la rezolvarea misterelor Universului.
Matematica este domeniul imaginaţiei şi al cunoaşterii.
Şi, cum spunea Albert Einstein:
imaginaţia e mai importantă decât cunoaşterea.
Nu vă interesează deloc ce vă spun?
- Ba da. - Da, cum să nu.
Bine, facem altfel. Dăm lucrare.
Nu. E prea de tot!
Doamnă, e prima zi. Vorbiţi serios?
Aţi căutat-o cu lumânarea.
- Iar e din cauza ta. - Ba nu, e vina lui.
- Ţine-ţi gura, idiotule! - Termină!
Nu e deloc cool!
Mda, nici voi n-aţi fost cool.
Daţi în spate. Fiecare ia un teanc.
Daţi mai departe. Cred că sunt destule.
Haideţi, grăbiţi-vă. Să nu vă aud.
O să vedeţi, e amuzant.
Sigur, amuzant...
Sunt trei operaţii cu necunoscută. Hop!
O să vă dau startul.
Vecinul tău...
Când aţi rezolvat, ridicaţi mâna.
Toată lumea are foaie şi pix?
Haideţi, începeţi prima operaţie.
Doamnă, dar e pentru clase mai mari.
Eu am rezolvat.
Bine. Treceţi la exerciţiul al doilea.
Doamnă, de ce e atât de greu?
- Nu înţeleg nimic. - Eşti varză.
Nu se poate. Rezolv tot!
E foarte simplu.
Ce greu e!
Acum treceţi la ultima.
E imposibil, doamnă.
- Doamnă, am rezolvat tot. - Taci naibii din gură!
Puneţi pixurile jos. Testul s-a terminat.
Am senzaţia că unii sunt dezamăgiţi. Nu intraţi în panică,
e normal. Testul e părtinitor.
- Ce? Ce înseamnă "părtinitor"? - "Vibrator" e despre sex.
- Nu, "părtinitor". - Ce înseamnă?
Că nu aţi avut toţi aceleaşi întrebări.
- De ce? Ce porcărie! - Aşteptaţi, vă explic.
Sunteţi sadică.
Unii au avut operaţii foarte complicate.
- Iar alţii, mai uşoare. - E urât, doamnă!
Însă la punctul 3, aţi avut toţi aceeaşi operaţie.
Însă cei care au avut primele două operaţii imposibil de rezolvat
s-au convins că nu o vor putea rezolva nici pe a treia.
Dar nu e corect!
- Ştiţi de ce am făcut asta? - Ca să ne umiliţi.
- Nu ştiţi programa. - Nu.
Ca să vă arăt că vă puteţi subaprecia în cinci minute.
La sfârşitul testului, unii şi-au zis: "merge, nu sunt chiar atât de prost."
Erau mulţumiţi.
Alţii şi-au spus: "nu-s bun de nimic, eram sigur".
Şi vor rămâne mult timp cu această idee în minte.
Poate chiar toată viaţa.
Fir-ar să fie, nu vrea să pornească, frate.
Ce porcărie!
Malika, bravo, ce frizură de Chewbacca ai!
Ştii că te vor da afară de la şcoală dacă nu te duci?
Nu mă duc în dimineaţa asta. Mă calcă pe nervi.
Te-ai dat cu golanii.
Du-te şi dă o spargere la magazin, adu-mi nişte doze. Mi-e sete.
Înainte să faci pe durul, învaţă să-ţi porneşti scuterul.
Mă ia de fraier sau cum?
Cred că s-a ars bujia.
Ce are bujia?
Uită-te la bujie. Dacă ţi se pare că se ating electrozii,
n-are cum să pornească.
- Cred că are dreptate. - Aşa e, amice.
Îmi place tare de tot de gagica ta, Enzo. Super!
Enzo, e grav de tot. Trebuie să iei lecţii de la ea.
Ştie mai bine decât tine cum funcţionează scuterul.
"Toţi sunt geniali, dar dacă judecaţi un peşte
după capacitatea lui de a se căţăra în copac, acesta va trăi toată viaţa
crezând că e prost." Albert Einstein.
Doamnă, sunteţi cumva sponsorizată de Einstein?
Eu nu vă cunosc şi nu vreau să ştiu
ce notă aveaţi înainte.
Aş vrea să vă descotorosiţi de etichete.
Ca orice fiinţă umană sunteţi toţi inteligenţi,
cel puţin la fel ca mine, şi capabili să înţelegeţi
tot ce vreţi să înţelegeţi. Da?
Testul e notat, doamnă?
Nu, tocmai. Eu spun că notele nu mă interesează.
Nu mă mai interesează.
Voi vă evaluaţi mereu pe reţelele sociale,
vă daţi like-uri...
Dacă prioritatea voastră e o notă bună, nu ştiu,
dau media 9 tuturor trimestrul ăsta
şi am terminat cu asta, putem trece la lucruri mai interesante.
- 9! Ce tare! - 9, băieţi!
Incredibil!
Doamnă, adică până şi eu o să am 9? Eu?
Da, 8 sau 9, cât vrei.
Cine nu sare, n-are notă mare!
Bine, Kevin, am înţeles. Mulţumesc.
În orice caz, e ciudată profa asta.
Cred că o să ne distrăm bine.
Sper să nu facem nimic până la brevet.
"Dacă nu iau brevetul, mă bate tati!"
"Ba mai rău, n-o să mă mai lase să citesc."
Dă-mi drumul!
Se bat Gremlinii!
Bătaie, bătaie!
- Nu ştii cum se foloseşte? - Nu.
Nu-i nimic, îţi arăt. De-asta sunt aici.
E "bunicuţa" noastră. Ca să meargă...
E simplu. Trebuie să pui mâna sus, încet.
Păstrezi contactul. În timpul ăsta,
mişti maneta. La dreapta, la stânga,
după care apeşi pe buton şi îi vorbeşti.
Îi spui: "o cafeluţă, te rog, bunicuţo."
Mulţumesc.
- Eu sunt Ousmane. - Virginie.
- Încântat, Virginie. - Salut!
- Ce faci, Thierry? - Bine. Tu?
Tocmai îi...
Bună ziua. Thierry, fizică-chimie.
Tu predai matematică, nu? Grad 1?
Da. Dar rareori mă prezint aşa. Sunt Virginie.
Încântat, Virginie. Pregăteşte-te, elevii de aici nu sunt
genii ale matematicii.
- Serios? - Da.
Mulţumesc.
Deci nu prea agreezi cancelaria.
Ba nu, dar mă duc să fumez...
Nu-ţi bate capul. E Thierry.
Mereu un pic nervos, dar are suflet bun.
Nu sunt deloc "nervos", am nişte furii sănătoase.
- Salut! - E altceva.
O să vezi, uneori e bine să dai de mine.
Eu sunt Judith, profesoara de franceză.
- Încântată. - Şi eu la fel.
O să vezi, e simpatic la noi, chiar dacă nu pare.
- Bună ziua tuturor! - Bună.
Ce faceţi?
Judith, ai văzut că ai oră de aprofundare la a V-a B marţi, la prânz?
Nu. Am deja trei, am ajuns la 48 de ore.
Discută cu Laverne.
- Dv. sunteţi noua profesoară de mate? - Da.
- Bună ziua. Magali, consilier şcolar. - Bună ziua.
- Încântată. - Asemenea.
- Bun-venit la Jean Zay. Sunteţi bine? - Da.
Aţi reuşit să vă faceţi cafea?
- Eu, nu. - Mi-a făcut-o Ousmane.
Ia uite la ce e bună tehnologia.
Da, aşa e. Şi la asta e bună.
- Ce faci, Thierry? - Bine. Tu?
Bine. Ai vorbit ieri cu Pascale?
Cu Pascale? Nu.
A vorbit cu prietenul ei care lucrează la Academie.
- Da? - Se pare că...
- Vor să mai scadă norma săptămânală. - Nu se poate, fir-ar să fie!
Ce aiurea. Nu se vor schimba niciodată!
Incredibil!
Zic că acordă prioritate educaţiei
şi îţi taie resursele pe la spate.
Pe bune! Restricţiile nu le-au schimbat deloc
logica de rahat. Absolut deloc.
Nu ştiu cum o să o scoatem la capăt. Habar n-am.
Mulţumesc pentru mica demonstraţie de furie sănătoasă, Thierry.
N-ai pentru ce.
Aşa era şi la fosta şcoală?
Îi pregătea pe cei care candidau la şcoli de elită, n-avea treabă cu asta.
- A, da... - Da.
Şi apoi nu am activat doi ani,
aşa că recunosc că sunt puţin deconectată de...
Doi ani?
O să vă reconectaţi repede, credeţi-mă.
Şi cum e noua profă de mate?
Nu ştiu. Ciudată.
Ne-a cerut să aducem ora viitoare un obiect care ne caracterizează.
Încă o profă care jonglează cu noile metode.
Unde mai pui că sunteţi şi în urmă.
Zice că vrea să ne cunoască.
Cum să nu, ca să faci mate trebuie să te cunoşti bine.
E bine. O interesează elevii.
Şi ce-i duci?
Pentru că îmi place să fac prăjituri,
mă gândeam să-i duc brioşe.
Dar brioşele n-au nicio treabă cu matematica.
Nu, ar trebui să-i duci mai degrabă un obiect legat de algebră
sau de geometrie.
Ia abacul meu vechi. Te jucai cu el când erai mică.
- Adori abacul ăla! - Aşa e.
Dar ai grijă de el.
Nimic, nu ştiu, sunt obosită.
Nu mai sunt obişnuită să stau în picioare toată ziua.
Ce porcărie îţi pregăteşti acolo?
Lasă-mă, mamă. Te rog, nu-ţi mai face griji.
Totul e bine. Sunt foarte drăguţi cu mine.
Bine, trebuie să te las.
Şi când mă mai suni, la sfârşitul săptămânii?
Da, duminică. Te pup.
Sigur duminică, da? Fiindcă ultima...
Malika, am sunat la familia care te găzduieşte fiindcă ai lipsit ieri.
Credeau că eşti la ore.
De ce naiba îi sunaţi mereu?
Sunaţi-mă mai bine direct pe mine, e mai simplu.
De ce îi minţi? Te înţelegi bine cu ei?
Mă bat la cap.
Da, dar e a treia familie-gazdă în mai puţin de doi ani
şi de fiecare dată lucrurile merg rău.
Nu crezi că şi tu ar trebui să faci nişte eforturi?
La sfârşitul anului dai brevetul, vei beneficia de consiliere.
Eu cred în tine, Malika, în aptitudinile tale.
Pune-te cu burta pe carte.
Ar fi păcat să repeţi anul
şi să ajungi în secţia celor cu dificultăţi şcolare, nu?
De ce mă bate toată lumea la cap?
Termină cu asta.
Ne interesează ce faci. Ce urmează?
Cu mama ta ai vorbit?
Să ştii că şcoala nu e duşmanul tău. Ai dreptul să-ţi faci şi prieteni aici.
Du-te la ore. Îmi promiţi că înveţi?
Îmi promiţi?
Einstein nu era doar fizician, era interesat de toate domeniile.
Ştiţi ce făcea Einstein? Îşi petrecea timpul visând,
punându-şi întrebări despre lumea care ne înconjoară,
încercând să găsească răspuns.
Şi mai ales, îi plăcea să facă asta.
Nu e niciun Einstein aici. Ce ne tot pisează cu ăsta...
Ce e? Ce-ai zis?
Nu, nimic.
De-asta v-am adus cutia asta,
plină de citate din Einstein.
Pentru că m-au inspirat. V-o las aici.
Le puteţi citi când vreţi,
sunt sigură că veţi găsi unul care să vă inspire.
Şi voi ce mi-aţi adus?
Văd o grămadă de lucruri drăguţe. Da?
- Am adus un abac vechi. - Bine.
Vă rog!
E foarte drăguţ. De ce l-ai adus?
Când eram mică, mă jucam cu el.
Şi cum are legătură cu matematica...
Bine, mulţumesc. Dă-l şi celorlalţi să-l vadă.
Este un instrument inventat de chinezi pentru a număra.
Este strămoşul calculatorului.
Ya-Ma-Ha plus Ka-Wa-Za-Ki egal Sangoku!
Abacul e chinezesc, Kevin, nu japonez.
E acelaşi lucru, ce contează.
- Fir-ar să fie! - Nu... Mă omoară tata!
- Eşti idiot! - Mai taci.
Cum vă purtaţi? Unde vă credeţi?
- Ea a dat în mine. - Nu-mi pasă!
Credeţi că n-am altă treabă decât să-mi pierd timpul
făcând pe paznicul a doi-trei exaltaţi!
- Eşti de rahat. - Gura!
Bun...
Kevin şi domnişoara,
din moment ce nu vă place această oră, vă invit să veniţi cu idei
pentru ca ora de mate să fie plăcută pentru toată lumea.
Păi nu ştiu...
Să ştiţi că nu iese nimeni din clasă până când n-aud o propunere de la voi.
Şi dacă nu ne interesează matematica?
Pe bune. Ce ne pasă?
Poate că trebuie să o priviţi altfel.
Da, dar dacă n-avem deloc chef de ea?
Chiar aşa.
Atunci, e mai bine să nu veniţi la oră.
Dar doamnă, dacă nu venim, ne mai daţi 9?
Da. Am zis că treaba cu notele e rezolvată. Aşa că da.
Profa asta e dusă!
Serios, doamnă, sunteţi tare.
Dacă aveţi vreo problemă cu cineva,
îmi spuneţi şi-i sparg faţa.
Cine nu sare, n-are notă mare! Mare!
- Mai sunt şi alţi candidaţi? - Desigur.
La revedere.
Ce înseamnă asta? Visez cu ochii deschişi.
Aud că dai nota 9 întregii clase?
Nu e rea metoda ca să-i atragi de partea ta.
Încerc diverse lucruri. Nu ştiam
că toată lumea trebuie să fie de acord cu metoda mea pedagogică.
Nu, scuze, nu voiam să te jignesc.
Îmi pare rău. Sigur, faci ce vrei cu elevii tăi.
Toţi am făcut chestii de genul ăsta: dezbateri în clasă,
proiecţii, grupuri de lucru...
După părerea mea, mereu totul alunecă spre haos.
Tot timpul faci mai multă disciplină decât ore.
Poate pentru că îi plictiseşte?
Poate e vorba şi de stilul tău, Thierry, nu-i aşa?
Eu oricum cred că notele îi fac doar pe doi-trei să se simtă bine,
iar pe restul îi conving că nu sunt buni de nimic.
Sunt exact de aceeaşi părere.
Notele ajută la clasarea şcolilor şi la bunul mers al unor afaceri.
De ani de zile spun că o evaluare sănătoasă
din când în când e mai mult decât suficientă.
Contează să se îndrepte, nu nota.
- Notele îi blochează. - Da.
Să nu cumva să le rănim sentimentele micuţilor dându-le note proaste!
Aşa, Statul poate anunţa cu mândrie 90% promovare la bac,
cu un nivel naţional la piciorul broaştei.
Puştii nu mai ştiu nici să scrie o frază completă.
Dar nu e grav. Să anulăm programele şcolare.
Da, de ce nu?
De ce n-am crea programe pe doi sau trei ani?
În loc să ridicăm mereu ştacheta.
Elevii sunt foarte stresaţi, nu avem deloc timp să-i ascultăm.
Să ştii că ai dreptul să faci experimente pedagogice.
Ba e chiar un paravan foarte frumos ca să desfiinţezi posturi.
Copiii cu educaţie Montessori, habar n-au de nimic,
poate cu excepţia picturii sau a aluatului sărat.
Ca să faci pregătire pentru învăţământul de elită...
Gata, s-a dat anunţul:
ne reduc norma orară săptămânală cu 12 ore.
Aşa. Ştiţi ce înseamnă asta?
Că o clasă dispare. Fac special.
Cei de la Charles Péguy au anunţat deja că protestează.
Nu putem sta cu mâinile în sân. Dacă nu suntem solidari, e vai de noi.
Cine e pentru grevă?
Sarah?
Haideţi!
Bun. Mă duc să-i cer lui Laverne o oră de informare sindicală.
Staţi să vedeţi.
- Bună ziua tuturor. - Bună ziua.
Vă mulţumesc că aţi venit.
Aşa cum ştiţi, după anunţul ministrului de alaltăieri,
majoritatea profesorilor a decis să intre în grevă.
Şi suntem aici, desigur, pentru a vă răspunde la întrebări.
Bună ziua, Corinne Boulanger, din partea consiliului părinţilor.
Când vorbiţi despre grevă nelimitată cât poate dura?
"Nelimitat", în principiu, înseamnă că nu se anunţă durata.
Trebuie să înţelegeţi că nu ne e uşor
să luăm această decizie. Am prefera, fireşte, să le predăm copiilor voştri
şi să ne câştigăm salariul. Acum a apărut o urgenţă,
e un demers pe termen lung,
pentru copiii voştri şi pentru viitor.
Cele trei şcoli gimnaziale din oraş participă la acest demers.
Condiţiile de lucru sunt deja la limită,
ducem lipsă de personal,
iar Academia continuă să forţeze limitele,
obligându-ne să închidem clase.
Dacă cedăm acum, e începutul sfârşitului.
Se va produce o hemoragie,
majoritatea elevilor va pleca spre privat.
Şi de aici mai e doar un pas până la dispariţia şcolilor publice.
Aşa că trebuie să fim solidari, părinţi şi profesori.
Sunt tatăl unei eleve din a IX-a B. Cum vă gândiţi să terminaţi materia
pentru brevet? Trebuie să ne ocupăm noi, părinţii?
Mica întârziere din cauza grevei
va putea fi recuperată uşor.
Vom încărca lecţii şi exerciţii online.
Mă rog, la matematică au avut deja o pauză de aproape o lună
înainte să vină o înlocuitoare.
Dacă la sfârşitul anului, rezultatele la examentul de brevet sunt mediocre,
copiii noştri vor avea de suferit.
Ştiţi bine că liceele bune se promovează pe baza rezultatelor.
Nu va exista nicio solidaritate când e vorba de selecţia elevilor.
Da, Christophe are dreptate. Şi cu restricţiile,
am văzut la ce a dus şcoala acasă. Mulţumesc frumos!
Da. Şi dacă nu-i putem ţine pe copii acasă, ce facem?
Legislaţia prevede ca şcoala să rămână deschisă.
Eu voi fi aici,
dar nu-i voi putea primi pe toţi elevii.
Aşa că vă rog, pe cât posibil, să îi ţineţi pe copii acasă.
Bună ziua.
Sunt Virginie Thévenot,
profesoara de matematică, înlocuitoarea.
Dacă vreţi, pot face de serviciu în perioada grevei.
Arogantă şi spărgătoare de grevă, tacâm complet.
Puteţi continua să predaţi?
Nu ştiu, pentru că nivelurile pot fi foarte diferite,
dar voi fi aici pentru a răspunde întrebărilor elevilor.
Ştim ce înseamnă asta, un fel de grădiniţă.
Vor face ce vor.
E alcoolică. Şi fiu-su. Complet iresponsabilă.
Ultima oară, băiatul meu a ajuns la Urgenţă.
Aşa că eu nu-l trimit. O să mă descurc.
Virginie, e o corvoadă să faci de serviciu acum.
- Ba nu. - Îţi spun că aşa e.
Aşa e. Clar.
Intraţi.
- Bună ziua! - Bună ziua.
- Mulţumesc că ai venit.
E bine, sunt doar şapte. Ar trebui să ne descurcăm.
Bună ziua.
- Bună ziua. Intraţi. - Bună ziua.
- Salut! - Bună ziua, domnule.
Bună ziua.
- Bună ziua. - Salut, Bintou.
Sunt doar şapte. Ar trebui să vă descurcaţi.
Da, exact asta îi spuneam şi eu. Amuzant.
Doamnă, pentru a IX-a, reluăm capitolul identităţilor remarcabile?
Să vă explic, n-o să ţin ore de mate, nici alte ore.
Şi nici dl Gambi. E o diferenţă prea mare de niveluri.
Însă pentru că sunteţi puţini,
vă propun să facem ceva
ce nu avem dreptul să facem, de obicei, la şcoală.
Faceţi ce vreţi voi.
Adică cum, doamnă? Ce să facem?
Nimic. Eu nu aştept nimic de la voi.
Stai puţin...
Vreau să spun să faceţi ce vreţi.
Să citiţi, să desenaţi, să discutaţi, să vă jucaţi, să faceţi sport...
- Da, dar mai e şi şcoala... - Ba nu. Tocmai.
Aş vrea să procedăm ca şi cum şcoala v-ar aparţine.
Deci adopţi stilul "Scarface".
Lumea e a ta şi chestii de genul ăsta!
Da. Ne putem uita la filme.
Dl Gambi este aici pentru toate întrebările legate de tehnică,
iar eu pentru restul. Altfel, voi decideţi.
Doar un lucru: dacă vreţi să ieşiţi din şcoală, veniţi să-mi spuneţi.
La sfârşitul zilei, fac prezenţa.
Şi chiar nu facem nimic? Ca la centrul social?
Eu, de pildă, vreau să văd cum pot face
o mică grădină de legume în curte.
Nu am mai grădinărit, e o ocazie bună.
Vrea să mă ajute cineva?
- Putem păstra telefonul mobil, doamnă? - Da.
- Totuşi, nu... - Ba da. Dacă asta vrei să faci, da.
Nu-ţi face griji.
- Mâine vii? - Mă obligă părinţii.
- Tu? - Nu ştiu. Nu facem nimic.
O să învăţ acasă.
Stai liniştiă, mâine organizez o activitate,
nu te las aşa.
- De ce? - Vezi şi tu...
Nu ştiu la ce te aşteptai, dar ideea ta nu prea e o soluţie. Nu e vina ta.
Nu te învaţă asta când faci pregătire pentru facultăţile de elită.
Dar dacă îi spui unui adolescent să nu facă nimic, exact asta face.
Asta e.
Poate că se gândeau la ce vor face mâine.
Mda...
- Vrei să bem ceva? - De ce?
Aşa... Ca să bem ceva.
Aha.
Nu. Poate că altă dată.
Dar mulţumesc. Pe mâine. Seară bună.
Seară bună.
Am putea face asta cu ei.
- Scuzaţi-mă, doamnă. - Da?
Pot să mă duc să joc baschet?
Da. Am zis să faceţi ce vreţi.
Vrea cineva să se ducă cu el?
Oscar?
- Nu, nu-mi place să joc baschet. - Bine. Ce-ţi place să faci?
Nu ştiu. Nimic.
Ba da. Îmi place să stalkez .
Să stochezi? De ce nu, ce stochezi?
Nu, doamnă, "stalker" înseamnă să spionezi oameni.
Nu ştiaţi?
De pildă, am găsit multe informaţii despre dv. pe internet.
Aţi făcut Ecole Normale Supérieure?
Sunteţi deşteaptă.
- Ia să văd. - Uite.
Ce faci? De ce te uiţi la asta?
Nu ştiu. Asta îmi place să fac.
Am dreptul, nu-i aşa?
Da, dacă nu te interesează decât asta, spionează.
- Are dreptul, nu? - Da.
Dacă asta te interesează, spionează.
Uite.
Nu ştiu unde sunt mingile de baschet.
... încep să bag viteză.
Am călcat-o la maximum.
- Până s-a blocat acul indicatorului. - Ce faceţi, băieţi?
- Tu, totul bine? - Da. Cum merge treaba, băieţi?
Cine se crede ăsta? Dă noroc cu mâna stângă.
Nu ştie ce înseamnă respectul?
Ce ziceai?
- Ce faci? - Zidul s-a prăbuşit pe loc.
Deodată...
- Eu ce să fac? A trebuit să opresc. - Normal.
Tipul din spate era supărat, a ieşit din maşină.
Un negru gras, un dulap cu oglindă, de te lua cu frig.
Veniţi să vedeţi, băieţi.
Ăsta de ce se dă prieten cu noi?
Veniţi să vedeţi. Nu e nimeni în curtea şcolii.
Ia uite.
Te doare capul!
- Ia să văd. - Uite.
Ţi-am zis să nu mai vorbeşti cu gagica mea. Îi arăţi chestii...
Haideţi să facem un baschet.
- Vă băgaţi? - Mie nu prea îmi place.
- Nu-i nimic. - Îţi place mai mult să mănânci, nu?
Lasă, te învăţăm noi.
Scuze, ştie cineva ce e asta?
Nu?
Da.
- Este pandan. - Pandan? La ce foloseşte?
E o plantă aromatică, care parfumează mâncarea.
Eşti sigură?
Da, are bunica mea în grădină.
Bunica ta grădinăreşte? Ce tare!
Mai cunoşti şi alte plante aromatice?
Nu.
V-am arătat pe Insta Story acum câteva luni...
- Nu te uiţi decât la astea? - La ce?
- La tutoriale de machiaj? - Şi? Te deranjează?
Nu, fă ce-ţi place.
Şi aşa mă străduiesc să mă machiez în fiecare dimineaţă
în lumina de rahat din sala asta în care ţi se face frică.
Ţi se pare că sala e sumbră?
Rău de tot, doamnă. Pe mine mă deprimă când e aşa de urât.
Doamnă, pot să mă duc să mănânc acasă?
Nu prea am chef de mâncarea ciudată de la cantină.
Da, adevărul e că mâncarea nu e bună.
Nu puteţi să ne gătiţi dv. ceva?
Adevărul e că nu sunteţi prea mulţi.
- Aş putea să vă fac paste. - Da, paste!
- Fără sos, doamnă? - Serios, prinţeso?
- Nu vrei şi un meniu de la McDo? - Prefer KFC.
Am putea face paste carbonara.
Ştiu o reţetă fără porc, cu bresaola,
carne de vită uscată.
Dacă ştii tu o reţetă...
- Vrea toată lumea carbonara? - Da.
- Da! - Da?
Haideţi.
Am văzut că faci exerciţii la matematică.
- Îţi place matematica? - Da.
- Ce îţi place? - Nu ştiu.
În orice caz, tata zice că e importantă dacă vreau să mă fac medic.
- Vrei să te faci medic? - Da.
- Tatăl tău e medic? - Da. Şi mama.
- Poftim. - E uriaşă.
Intră.
Ai ras el hanout, sos alb...
Eu nu înţeleg nimic. Tu eşti specialista.
Da, totul e bine. Sunt vreo zece elevi
de care au grijă profesorii de matematică
şi de tehnologie.
Părinţii nu s-au manifestat încă. E linişte.
Oricum, vă ţin la curent.
La revedere, dnă Lemoine.
Nu!
Mă vezi, clovnule? Dă mingea încoace.
- Facem un meci? - Da.
Joc cu tine şi cu Malika.
Eu nu ştiu baschet.
- Dă mingea, te rog. - Suntem doar doi.
Tu, cu fundu' ăla mare, obstrucţionează puţin.
- Nu trebuie să pui smântână? - Nu.
Francezii pun.
Ca să iasă adevărate carbonara, trebuie doar amestecată puţină apă
în care au fiert pastele cu gălbenuş de ou.
- Te pricepi la gătit. - Îl ador.
Virginie?
Ai grijă că, dacă se rănesc, noi suntem traşi la răspundere.
- Stai liniştit. - Are un cuţit de 8 metri.
E o cruzime să ucişi fetuşi de pui.
Aiurea, ouăle pe care le mâncăm n-au fetuşi.
Nu ies pui din ouăle alea.
- De unde ştii? - S-ar şti.
Eu cred că da. Dle Gambi?
Da?
Credeţi că, dacă punem la clocit nişte ouă, ies pui?
Nu cred, José.
- Vezi? - Încurajează-l.
Dar poţi să încerci. Va fi o experienţă.
Nu-mi pasă, o să ţin nişte ouă la căldură ca să iasă un pui.
Şi mai vedem.
Lăsaţi-l să clocească dacă asta vrea.
Aţi luat-o razna.
José, dacă vrei să cloceşti, cloceşte!
Poftă bună! Ce faci?
Doamnă, sunt foarte bune. Dv. le-aţi făcut?
- Nu. Emilie. - Emilie, linguşitoarea?
- Ştii să găteşti? - Da.
Kevin, ce legătură e între linguşire şi mâncare?
- Ce ţi-a zis-o! - Ce ai?
Te-ai murdărit la gură.
Bintou, arată-i un tutorial ca să înveţe să mănânce.
Şi tu arată-i maică-tii un turorial ca să ştie să te tundă.
Nu vă luaţi de mame!
- Ar şti dacă ar avea timp. - De ce, cu ce se ocupă?
E infirmieră de noapte.
Oricum, ne face plăcere să vă vedem, Malika şi Kevin.
Da. Să ştii că Enzo a înviat din morţi.
- Da? - Sigur.
Ultima oară când l-am văzut a fost într-a VIII-a.
Acum e însurat, are trei copii. Ai venit după băiatul tău, nu?
- Care e? - Kevin.
Kevin, du-te la tati.
Oricum, o să mă vezi zilnic.
- Dacă putem juca baschet... - O să mă "vedeţi"!
Dv. Scuze. Uitasem.
Aşa, Enzo! Cu plăcere.
Să facem un mic turneu de baschet. E vacanţă.
Clar.
Nu e vacanţă, e grevă, totuşi.
E totuna.
Dar ideea turneului e bună. Profitaţi. Şcoala e a voastră.
Sunt de acord.
Dacă putem face ce vrem, îmi aduc Playstation-ul.
- Tare! - Da, dacă vrei.
O să fie o şcoală de nebuni.
Dacă ne lăsaţi la putere, putem ajunge foarte, foarte departe.
- Mai uşor, Kevin. - Până unde, de exemplu?
Am un joc: "Bachelor".
Eu sunt personajul principal
şi aveţi toţi două săptămâni la dispoziţie ca să mă seduceţi.
Cel care reuşeşte, atenţie...
El vrea.
Chiar şi dv. puteţi juca, doamnă.
Ca să vezi!
Ce idiot e ăsta. Incredibil!
- O idee de mascul feroce. - Tu ai pierdut deja.
Sunt scârbit. Chiar aveam chef să te sărut cu limba!
Mi-am dat seama.
Nu termini cu atacurile, nu?
Eu sunt conflictual în sufletul meu.
Ştii că ăsta e un talent?
Mulţi oameni politici ar vrea să aibă replica ta.
Foarte bine.
Fir-ar să fie! Deja nu mai am baterie, ce porcărie de telefon!
Ai ultimul model, X30?
Dle Gambi, nu i-aţi explicat?
Ce anume?
Dacă-l freci de sâni, se reîncarcă.
- Mai taci! - Aşa e.
- De unde ai scos-o? - Am auzit eu.
Sunt tehnologii noi, magneto-electro şi mai ştiu eu ce.
- Încearcă. - Staţi.
Nu-l asculta, nu eşti obligată s-o faci.
Chiar că s-a încins. Pe bune, sunt şocată!
Sigur că se încinge. Frecarea produce căldură.
- Eşti fraieră? - De ce?
Nu te-ai întrebat niciodată de ce îţi freci mâinile
ca să te încălzeşti când ţi-e frig?
- Nu. - De unde ştii asta, Malika?
Nu ştiu. Mă mai interesez şi eu. Mă uit la TedX-uri.
- La ce te uiţi? - La TedX-uri. Conferinţe pe internet.
Te uiţi la conferinţe despre frecatul mâinilor?
- E dusă rău gagica. - Sunteţi proşti sau ce?
Ţineţi-vă gura!
Energia e cauza tuturor războaielor şi a poluării.
Nu e rău să ştii care e treaba, nu?
Scuze, Fred şi Jamy, te aşteaptă camionul în faţă.
Aşa, râzi. Ai auzit de Nikola Tesla?
Nu, n-ai auzit.
- Nu-s maşini alea? - Maşinile hibrid.
Ba nu. Au fost numite aşa în semn de omagiu.
Tesla e un tip care, pe la 1900,
a descoperit metoda de a crea energie gratuită.
Numai că marile companii de petrol se simţeau ameninţate
că nu-şi vor mai putea umple buzunarele.
Şi ştiţi ce au făcut? Nenorociţii l-au omorât.
Da? Crimă?
Mă rog, oficial, "a murit singur" într-o cameră de hotel.
Dar cred că se poate reface motorul lui.
Există planuri pe internet.
Numai că... ai înţeles, oamenii de ştiinţă se sperie.
Vrei să spui că, pe baza planurilor, se poate reface invenţia lui?
Cred că da.
De ce n-ai încerca?
- Poftim? - Aiurea.
Cum adică aiurea?
Nu te mai da mare că eşti cultivată.
Ce, crezi că noi suntem nişte amărâţi?
Faci pe deşteapta, dar ai citit doar un articol pe Wikipédia.
Lăsaţi-o în pace.
E bine să citeşti pe Wikipédia. Tu ce citeşti?
Nimic. N-am nicio problemă. Sunt foarte bine.
Ăsta e proiectul tău de viaţă, să nu faci nimic?
Nu ştiu. Mai am timp.
De ce mă presaţi aşa?
N-aţi zis să facem ce vrem?
Ba da, dar cred că dai dovadă de rea-voinţă.
De ce? Pentru că nu fac ceva ce vă place?
De fapt, nu facem exact ce vrem?
Ai13 ani şi ai înţeles totul, nu?
Ştii ce? Nu mai veni dacă o ţii pe a ta
şi faci o atmosferă de rahat.
Du-te acasă şi pierde-ţi timpul cu telefonul.
Mai degrabă mă duc să mă sinucid, poate vă trezesc nişte amintiri.
Ce ai zis? Ce?
Ce ai zis?
Fir-ar să fie, daţi-mi drumul! Profa asta e nebună!
Ajunge!
- Ce se întâmplă? - Du-te şi aşază-te mai repede.
Dnă Thévenot? E vreo problemă?
Nu, e-n regulă.
Ştiţi că trebuie să-mi spuneţi dacă...
Asta e masa de la primărie?
Nu. Văzând că sunt puţini, mi-am zis
că le pot face paste. E mai drăguţ aşa.
Vreţi o porţie, dle Laverne?
Nu vă puteţi asuma astfel de libertăţi.
Cu normele de igienă existente,
dacă am veni un control, am avea mari necazuri.
Nu cred că aveţi nevoie de alte probleme.
Pe scurt, dacă mesele de la primărie nu le plac,
să-şi aducă un pacheţel. Aşa, părinţii vor fi respnsabili
de ceea ce mănâncă. S-a înţeles?
Da.
- La revedere, dle Gambi. - La revedere.
- Eşti bine? - Da.
Tăceţi, vin.
Plânge.
Ştiţi de ce a vorbit Oscar despre sinucidere?
Pentru că la liceul unde predam înainte,
s-a sinucis un elev.
Un elev din clasa specială de matematică,
o clasă care se pregăteşte pentru concursuri foarte grele.
A făcut asta pentru că era foarte nefericit.
Pentru că a fost obligat să facă ce nu voia.
Pentru că îi era ruşine că nu poate fi
aşa cum părinţii şi profesorii şi-ar fi dorit să fie.
Îi era ruşine că nu e la înălţime.
Aşa că eu nu vă voi obliga niciodată să faceţi nimic.
Serios.
Oscar a avut dreptate să se enerveze. Eu am greşit.
Ai dreptul să vii, să discuţi în contradictoriu,
să nu faci nimic dacă nu vrei.
Nu ştiu ce viaţă ai. Nu sunt aici ca să judec.
Nu judec şi nu ştiu absolut tot.
- Bună ziua! - Bună ziua.
S-a sinucis un elev care se pregătea să dea concurs la o şcoală de elită
- Dle Gambi... - Malika?
M-am uitat la videoclipuri despre Tesla şi nu cred că voi reuşi.
Oricum, ar fi reuşit alţii să facă ceva
dacă era adevărat.
Dar am altă idee pentru generarea gratuită de energie.
Da?
- Faceţi mişto? - Deloc. Spune, te ascult.
Noi, elevii, când urcăm scările ca să mergem la ore,
obosim pentru că cheltuim prea multă energie.
Da.
Dar să ne închipuim că putem capta această energie
şi am stoca-o într-o baterie. Am avea energie gratuită.
- Bine... Eşti un geniu. - Acum chiar că faceţi mişto.
Zic că eşti genială. Pe bune, vorbesc serios,
e o idee extraordinară. Trebuia să ne gândim. Tu ai făcut-o.
Aş spune chiar că eşti pe cale să devii savant.
Uite, trebuie să te protejezi cu spatele. Aşa.
O să vezi, n-o să-ţi ia nimeni mingea.
Şi ai fund, nu glumă, foloseşte-te de el!
Eşti scârbos. Zici că e război în fundul tău, frate!
Nu e vina mea. Din cauza pastelor de ieri.
Şi m-am săturat. Nu mai joc.
Vino încoace. Ce credeai,
că îţi iese din prima?
Viaţa nu e aşa. Mie mi-a luat şapte luni să învăţ.
Protejarea mingii cu spatele e arma absolută.
Chiar şi cu adversari de 2.3 metri,
o să vezi că nimeni nu pune mâna pe minge.
Îţi spun eu. Joci des baschet?
- Nu prea des. - Nu?
- N-ai un frate mai mic, un prieten? - Sunt fiu unic.
- Şi tocmai m-am mutat. - Dă mingea.
Domnule, jucaţi cu noi?
Nu, mulţumesc.
Profesorii voştri nu sunt aici?
Ba da, sunt aici. Facem desen.
Vrei să instalăm Playstation-ul ăsta?
- Da. - Super!
Haideţi.
Într-o parte...
Arată bine.
- Incredibil! - Nu e rău.
Aţi văzut, când facem ceva ce ne place,
nu simţim cum trece timpul. Există şi o denumire ştiinţifică.
Se cheamă flow.
Hai, apără-te cu spatele!
Doamnă, nu asta e flow.
Da, doamnă, înseamnă să ai stil.
Vorbim despre acelaşi lucru. Flow e când ceva curge frumos.
Când te simţi bine şi nu vezi cum trece timpul.
Poate fi legat de cuvinte, de haine, de meserie.
De viaţă.
Da!
Oricine îşi poate descoperi acest flow.
Am confecţionat o clocitoare şi am cumpărat ouă bio.
Flow
Iat-o pe Bintou, marea desenatoare.
Nu mă mai filma!
Dă-mi telefonul!
Materialele astea piezoelectrice îmi trebuie pentru placă.
Înţeleg.
Am înţeles ce îţi trebuie. Nicio problemă, să văd cât costă.
Ţi-ar plăcea s-o inviţi aici pe bunica ta să ne ajute?
- Da. - Da?
Fii atentă.
Sunt loturi de opt, la 5.30 euro.
- Nu, dle Gambi. - Nu de-astea îţi trebuie?
Nu de-astea. Am încercat.
Arată foarte bine.
Da!
Ce faceţi cu copiii ăştia? Nu ştiu cum veţi reuşi
să-i faceţi să stea liniştiţi toată ziua.
Tocmai, am zis să stabilim nişte responsabili de grup.
Aşa făceam când eram animator.
- Responsabili la 11 ani? - Mă rog, unii au 15.
Şi se presupune că trebuie să facem nişte cetăţeni din ei,
să-i învăţăm democraţia.
Deocamdată, pentru ei, gimnaziul înseamnă mai degrabă dictatură.
Se vede că n-aţi trăit niciodată într-o dictatură.
Aşa este. Dar dv.?
- Dle Castelli! - Bună ziua.
- Ce faceţi? - Bine.
Am văzut pe Instagram ce faceţi şi am venit.
- Drăguţ. - Minunat!
- Veniţi. - Haideţi!
Zice că aici timpul e cam nasol. Nu e ideal.
Ştiam şi noi.
Nu se pot planta decât lucruri simple, precum ridichiile.
- Salată... - Şi canabis?
Hei!
- Ce zice? - Ştie la ce te referi.
Joseph...
- Bunica ta fumează? - Puţin.
- Să revenim la... - Puteţi începe să plantaţi.
... ridichi. Mulţumesc!
- Bunicuţa gangster! - Mersi.
Toarnă apă.
E nebun! Cară-te!
Ia uite!
Chantal, te las cu grupul, mă duc să văd ce se întâmplă.
De ce l-ai scos din priză, idiotule?
Liniştiţi-vă!
Ce ai zis?
- Calmaţi-vă! - Stop! Aţi înnebunit?
Doamnă, am încercat să-i liniştesc. Nu mă ascultă
din cauza Playstation-ului.
Mă jucam, iar el l-a scos din priză. Parcă ar fi maică-mea!
Da, nu vrei să-l laşi deloc. Numai tu te joci!
Gata, terminaţi.
Nu vă puteţi juca pe rând sau împreună?
N-am cum să joc cu el, nu ştie deloc.
Nu-mi place Fifa, vreau să joc altceva.
Bine. Ştiţi ce?
Jucăm un joc de departajare?
- Un joc? - Da.
Pe o hârtie scrie "MONOPOL", pe alta "ÎMPARTE".
Vă explic regula: alegeţi una dintre hârtii
fără a o arăta nimănui.
Dacă unul a ales "MONOPOL" şi celălalt "ÎMPARTE",
cel care a ales "MONOPOL" va avea Playstation-ul timp de două ore.
120 de minute. Celălalt nu-l va avea deloc. Bine?
Însă dacă amândoi alegeţi "MONOPOL",
niciunul nu primeşte Playstation-ul.
Dar dacă alegeţi amândoi "ÎMPARTE",
fiecare se va putea juca 30 de minute.
- E avantajos. - E o păcăleală.
Haideţi. Voi alegeţi.
Trebuie să fii prudent.
Ce se va întâmpla?
Vor alege doar "MONOPOL", pe bune.
Bine. Paul, ce ai ales?
MONOPOL
- Era clar! - Şi tu, Rayane?
MONOPOL
Fir-ar!
- Ah ah, il s'est fait ken! - Tu vois je t'avais dit.
Ce nasol!
- Zero minute. - Niciunul nu primeşte Playstation-ul.
Numai din cauza lui!
Ăsta să stea calm!
Doamnă, vă rog, mai putem juca o dată?
Ia uite, vrea să câştige.
Sigur! Se bazează pe mine că împart, iar el va alege "MONOPOL".
Acum devine interesant jocul, când se rejoacă.
Dacă ar trebui să jucăm de 10 ori la rând, ca să ştim
cum va fi folosită consola în următoarele 10 zile,
care credeţi că ar fi cea mai bună strategie?
"MONOPOL". La un moment dat e clar că o să câştigi.
Da. Când adeversarul cedează şi alege "ÎMPARTE".
Dar câte zile la rând veţi petrece
fără să puneţi mâna pe Playstation? Ce contează cu adevărat
e cât timp te joci în total în următoarele 10 zile, nu?
Un matematician a studiat asta.
A testat o grămadă de strategii punând nişte maşini
să joace unele împotriva altora.
Cea mai bună strategie este favoare contra favoare.
Începi mereu cu "ÎMPARTE". Dacă celălalt a ales "MONOPOL",
data viitoare alegi "MONOPOL". Dacă celălalt a ales "ÎMPARTE",
data viitoare mergi pe "ÎMPARTE". Şi aşa mai departe.
E clar, nu trebuie să fii naiv,
dacă celălalt vrea să ţi-o tragă, faci la fel.
Da, dar nu trebuie nici să porţi pică,
ci să începi repede să împarţi un lucru.
Şi nu e vorba de morală, ci de matematică.
Este teoria jocurilor.
Şi cine se poate juca cu Playstation-ul acum?
Ce naiba nu înţelegi? Îl împărţiţi.
Ai întârziat, Malika. Ai ratat alegerea responsabililor de grupuri.
Mi se rupe!
Bine. Totuşi, ai fost aleasă responsabila sălii de tehnologie.
Super. Am încercat să pornesc bateria acasă, dar nu reuşesc.
De-asta eşti nervoasă?
Nu e simplu ce încerci să faci. E complicat.
N-o să reuşeşti pocnind din degete.
Da, trebuie să mă ajutaţi.
M-am uitat la tutoriale pe internet, nu reuşesc. O iau razna.
Te ajut.
Enzo, ce cauţi aici?
Aşa n-ai voie să ieşi din casă?
Da. Ies doar ca să merg la şcoală.
Care e problema ta? Ia mâna, e fragil.
Vă jucaţi Lego împreună?
A zis să nu pui mâna. Nu vii să-ţi faci de cap pe aici.
Fie vii ca să participi, fie pleci. Ai înţeles?
Nu vreau să fac nimic.
Am venit la un baschet cu băieţii
şi am trecut să salut.
Bine. Salut.
Ai venit să-ţi marchezi teritoriul ca un câine.
Ce vrei să spui? Te-ai tâmpit?
- Credeai că-s frate-tău mai mic? - Calmează-te!
Lăsaţi, domnule. Cu cine crezi că vorbeşti?
Crezi că poţi vorbi cu mine de parcă aş fi jucăria ta?
Sunt doar un accesoriu pentru tine,
ca să te însoţesc la întâlnirile cretine cu prietenii tăi?
Ştii ceva? Nu-mi place.
De acum înainte, nu mai ai niciun drept asupra mea.
Nu mai sunt gagica ta. Du-te şi găseşte-ţi alt portchei
şi lasă-mă în pace, te rog!
Deci, de fapt, îmi dai papucii?
- Da. S-a terminat. - Să nu vii plângând după aceea.
Să nu vii plângând.
Hai, pasează!
Ia cară-te, grăsanule, nici nu ştii să joci!
Mânca-mi-ai fundu' gras!
Ia fii atent, grăsanule. Hai, valea!
Ce faci? Lasă-l. Termină cu prostiile.
Cum adică să-l las? Cine e?
- Frăţiorul meu. - Cum adică frăţiorul tău?
Faci pe deşteptul?
- Wallah! - Ai schimbat tabăra?
Ce vrei să spui? Nu e nicio tabără.
Sigur. Crezi că nu văd pe Insta
echipa aia a voastră de rahat Jean Zay!
Ai tras ceva, ai luat-o razna?
Un puşti pune chestiile alea pe Insta, aşa, de amuzament.
Un puşti le-a pus? Să vezi ce o să ne distrăm acum.
Haideţi, ne cărăm.
- Eşti nebun. - Distrugem tot!
Te simţi bine?
Ce faceţi? Încetaţi!
Pe mă-ta!
Pe mă-ta, cheliosule!
Ce faceţi?
Dă-mi drumul!
Ce se întâmplă aici?
Încetaţi!
Haideţi, ne cărăm!
- Fir-ar să fie! Sunteţi bine, domnule? - Da. Mulţumesc, Kevin.
O să depunem imediat plângere împotriva acestor golani.
Ce s-a întâmplat aici?
Urmaţi-mă.
Ce e debandada asta? Îmi puteţi explica?
E anarhie, total aiurea! Pe mine m-a agresat un tânăr.
- Îmi pare foarte rău. - Deviza dv. e "totul sau nimic"?
Vă credeam prea severă şi, de fapt, transformaţi şcoala în squat ?
În curând o să-i lăsaţi să fumeze iarbă. Sunt aici ca să înveţe, ce naiba!
E grevă şi sunt bucuroşi că pot veni. E bine, nu-i aşa?
Sigur că-s bucuroşi. Ard gazul, fac ce vor.
Da, cam asta e ideea.
Fac ce vor şi-i interesează ce fac.
Ştiţi ce? E prima dată în 10 ani când am impresia
că îmi fac treaba cu adevărat.
Nu e adevărat că nu fac nimic. Au învăţat mai multe despre ei înşişi
în două săptămâni de grevă decât în trei ani de gimnaziu.
Ce părere aveţi, Castelli,
dv. care sunteţi cel mai înţelept dintre noi?
Azi-dimineaţă o fată a venit să mă roage
să-i recomand o carte. Mi-au dat lacrimile.
De 25 de ani nu mi s-a mai întâmplat.
Da, recunosc, e emoţionant.
Dar nu sunt decât activităţi de club, de asociaţie.
Trebuie să respectaţi o programă. Ceilalţi elevi fac cursuri online
şi avansează.
Îmi pare rău, dar de mâine, gata cu jocurile.
Le daţi exerciţii conform programei.
Dar pentru ei nu mai e nicio programă, nu vedeţi?
Nu mai cred în ea. Sunt copleşiţi de informaţii, influenceri, ştiri false,
ameninţări ecologice... Şi noi ne pierdem timpul
încercând să-i facem să stea pe un scaun
şi să le vârâm enciclopedii în cap. E absurd!
Ce vreţi să facem? Să scoatem din ei leneşi inculţi?
Cred că Malika a reuşit ceva foarte tare. Veniţi să vedeţi?
Când calc pe ea, sunt acţionate resorturile
de sub treaptă, care deformează placa piezoelectrică.
Şi asta generează un curent.
L-am numit Magic Steps,
o placă ce stochează energia pietonilor.
Dacă vedeţi că se ridică potenţiometrul şi că se aprinde lumina,
înseamnă că merge.
Bravo!
V-am zis că e tare.
Malika, ne-ai lăsat cu gura căscată. Chiar eşti talentată.
Placa e încă foarte fragilă,
dar dacă îmbunătăţim designul şi randamentul,
am putea genera curent pentru o întreagă încăpere,
poate chiar pentru toată şcoala.
Impresionant, nu?
Da. E foarte, foarte bine.
Prezentarea e pe 15 mai. Eşti înscrisă, Malika.
Bravo!
Eu zic că trebuie să te însoţim la Paris.
Foarte bine.
Super. Cine e disponibil?
Mă rog, cine plăteşte?
- Ce să plătească? - Transportul.
- În cel mai rău caz, facem blatul. - Nu.
Iar Malika trebuie să-şi termine prototipul.
Trebuie plătite materialele.
- Cât costă? - Cel puţin 200 de euro, cred.
Da. Dacă vrem să fie calitate.
Deci vreo 300 de euro pentru materiale şi transport.
Îl pot întreba pe director dacă putem folosi cooperativa şcolară.
Altfel, eu o să contribui cu restul.
- Ce tare! - Mulţumesc, dnă Thévenot!
Bravo, dnă Thévenot!
Îmi luaţi şi mie un Playstation.
Sigur!
Da!
Malika! Eşti genială!
E incredibil tortul tău, Emilie. Foarte frumos.
Mulţumesc.
Vă reamintesc că le-am promis părinţilor că la ora 21 sunt acasă.
Da, nicio problemă, nu vă faceţi griji.
Aşa!
Mă întorc, copii.
- Nu dansezi? - Nu. Nu prea îmi place să dansez.
De ce ţii atât la frizura asta?
Fiindcă... E destul de personal.
Nu prea am chef să vorbesc despre asta.
Nu eşti obligat să-mi spui.
Mă rog, îţi spun, dar să nu sufli o vorbă.
Da. Stai liniştit.
Înainte, ca să mă pedepsească, tata mă rădea în cap.
Într-o zi, i-a făcut asta şi frăţiorului meu şi m-am enervat rău.
L-am dat afară din casă.
Din ziua aia, nu-mi place să se atingă nimeni de părul meu.
E un fel de fobie.
Înţeleg.
- Nu l-ai mai văzut de atunci? - Niciodată. Nu vreau să-l mai văd.
- Cu mama ta te înţelegi? - Da.
Are grijă de noi cum poate mai bine.
Bun.
Parcă ţi se face chef să te întorci la gimnaziu, nu?
Da? Ţi-a plăcut la gimnaziu?
Mie? Foarte tare.
Aveam un afiş cu şcoala în camera mea.
Nu, glumesc. Era s-o apuc pe căi greşite când eram de vârsta lor.
Noroc cu directoarea centrului social de la mine din cartier.
- Mi-a salvat viaţa. - Da?
Da. O chema Houria.
A venit într-o vară şi mi-a spus: "hai aici,
să te ocupi de puştii ăştia" etc.
I-am zis: "de ce?" Nu înţelegeam.
Şi am avut o revelaţie, mi-am dat seama
că îmi place să lucrez cu adolescenţi şi m-am făcut profesor.
Înţeleg.
- La tine cum a fost? - Eu eram elev-model.
Prima din clasă începând de la grădiniţă.
Ba chiar de la creşă.
Când toţi desenau omuleţi,
eu făceam deja arhitectură de imobile.
Îmi plăcea mult matematica, am continuat cu ea,
am luat bacul cu doi ani mai devreme,
diploma la 22 de ani.
Simţeam nevoia să transmit mai departe
şi am început să predau la clasele pregătitoare pentru şcolile de elită.
- În orice caz eşti tare. - Mulţumesc.
Serios.
Dar citatul ăla din Einstein... Ştii?
Cu peştele care urcă în copac...
- Nu e din Einstein. - Ce?
Am verificat. Nu e din Einstein.
- Termină. - Nu, pe bune.
Din cine e?
- Goldman. - Poftim?
E Goldman.
- Dar citatul din cine e? - Nu ştiu, dar nu din Einstein.
Faci mişto de mine?
Ştii cântece pentru vârsta a treia?
E cântecul preferat al maică-mii. Îl ştiţi, domnule?
Dacă-l ştiu? Uite ce mă întreabă.
Haideţi, cântaţi!
- Sigur. Cânţi cu mine? - Nu, eu cânt cam...
- Ba da, cânţi cu mine. - Cânt prost.
Chiar dacă timpul ne presează...
Dle Gambi!
Chiar dacă e cam scurt
Chiar dacă anii pe care-i mai am sunt doar nişte minute şi zile.
Chiar dacă mă leagă Sau trebuie să sparg ziduri
Când sufli în trompetă Sau vorbeşti în şoaptă...
O să-mi duc visele până la capăt
Unde raţiunea se termină O să-mi duc visele până la capăt
Până la capăt
O să-mi duc visele până la capăt Unde raţiunea se termină
Până la capăt O să-mi duc visele până la capăt
Energie eoliană
De fapt, elevii au decis să aleagă un responsabil
de grup, de atelier.
Aici, după cum puteţi vedea, avem o mică grădină de legume.
Iată.
Acolo, în spate, e terenul de baschet.
Tocmai organizează un turneu.
La fel, se ajută între ei.
Iată şi clasa...
Aşa cum au decorat-o, amenajat-o, aşa cum şi-au imaginat-o.
De fapt, e o mare petrecere.
Nu e harababură, o să vedeţi.
O să vă rog să nu faceţi prea mult zgomot.
Se concentrează, nu trebuie s-o deranjăm.
... necesar pentru producerea de electricitate şi protejarea aparatului.
Mişcarea rotorului învârteşte o axă care, la rândul său,
învârteşte un alternator.
Funcţionează ca un dinam de bicicletă.
Lucrează la un prototip.
Scuze, Malika. O s-o lăsăm să lucreze.
Vă explic afară. Putem merge.
Iată bucătăria,
unde elevii care doresc pot găti.
Totul în regulă, copii? Ce faci, Eden?
Tată?
Dacă ai venit ca să fii om bun la toate, mai bine stai acasă
până când se termină greva.
Nu e "om bun la toate",
face bucătărie moleculară, nu, Emilie?
Nu mă amuză, doamnă.
Dar nu e o glumă. Experimentează, învaţă.
Şi el ce face?
A pus ouă la clocit.
Staţi puţin, nu respectaţi nicio regulă de siguranţă?
Chiar aveţi dreptul să faceţi asta?
Da, am dreptul să experimentez. Cred că e important.
Cu atât mai mult cu cât n-am mai văzut-o niciodată pe Malika
atât de fericită la şcoală.
Scuzaţi-mă...
Am o veste bună.
Am primit-o chiar acum. Greva s-a încheiat.
Guvernul a cedat în privinţa principalelor revendicări
şi profesorii revin mâine la catedră.
Veniţi repede să vedeţi!
Ce frumos!
Vino încoace.
O să te cheme M'Bappé.
Puneţi mesele la loc, vă rog.
- Ce e dezordinea asta? - Hai să ne grăbim.
- O canapea, ce tare! - Super!
Haideţi să facem ora aşa, domnule. Lungiţi.
- Ajunge! - Ca lumea!
Vă reamintesc că nu suntem aici ca să glumim,
spre deosebire de ce cred unii.
- Ai văzut, e şi un Monopoly. - Şi Touché-Coulé.
E suficient să transformi mişcarea verticală de presiune a piciorului
în mişcare rotaţie.
Malika...
Dar pentru asta cred că e nevoie de o bielă de motor.
Dar e complicat să pui o bielă în interior.
- Malika... - O cremalieră.
- Malika! - Da.
Ţi-am zis că trebuie eliberată sala.
Nu se poate, aproape am reuşit.
Ba da, trebuie să eliberezi sala.
Am oră cu a şasea.
Şi trebuie să te duci şi tu la ore.
Ce v-a apucat?
Îmi spuneţi să mă duc la ore? Dv. , dle Gambi?
- Acum, când am concurs? - Trebuie să ţin ora, Malika.
N-am de ales. Sunt plătit pentru asta, sunt profesor.
Înţelegi? Gata, greva s-a terminat.
Nu e nicio problemă, vii mâine.
Mâine, la ora 7, îţi deschid sala, ca de obicei.
Bine, strânge tot şi vino cu mine.
Grăbeşte-te.
Nu se poate cu tine!
Fac tâmpenii, o să-mi pierd postul.
Nu uităm că "nimic nu se pierde, nimic nu se creează, totul se...?"
"Transformă".
Mulţumesc. Reluăm ecuaţia de hidroliză a zaharozei
C12 H22 O11,
asta e zaharoza plus H2O, apă, care se transformă în C6 H12 O6,
adică glucoză şi...
Dacă încălzim zaharoza obţinem caramel?
Dră Simonet, vă reamintesc
că se ridică mâna înainte de o întrebare. Mulţumesc.
Dar este ecuaţia caramelului?
Cât trebuie încălzit ca să rămână lichid?
Uitaţi ce e, dacă întrerupeţi ora aiurea,
eu n-o să pot termina programa.
Nu vi se pare că am pierdut şi aşa destul timp?
Dv. vă cam lipseşte flow -ul. Şi pe mine mă deranjează.
Constat că perioada grevei n-a avut numai efecte pozitive
asupra comportamentului unora.
Pot continua ora?
Deci dacă vrem să obţinem acelaşi număr de atomi în reactivi
ca în produse, ce coeficient punem aici?
- Doi. - Doi. Mulţumesc.
- Unde te duci, Emilie? - La ora de mate.
Ai întârziat. Ce e asta?
Trebuie să i le arăt dnei Thévenot.
Ce înseamnă asta? Nu eşti la grădiniţă.
Nu-i duci brioşe învăţătoarei. Dă-le încoace.
Nu, daţi-le drumul! Sunt fragile.
Gata, ajunge!
Vino să discutăm cu ea.
"Orice imbecil poate şti, scopul e de a înţelege."
Asta înseamnă că sunteţi cercetători.
Eu nu am răspunsurile, o să mi le daţi voi.
Înţelegeţi?
Am venit cu Emilie. Am dat peste ea în curte.
O treceţi ca a întârziat.
Mulţumesc. Te poţi aşeza, abia am început.
Dă-mi prăjiturerele astea.
- Nu. Trebuie să i le arăt lui Virginie. - Doamnei Thévenot!
Ţi-am zis, nu mai eşti la grădiniţă.
Ce este?
Am făcut la chimie hidroliza zaharozei şi deodată am înţeles
cum să păstrez caramelul lichid.
Extraordinar! Sunt bune?
- Le gustăm, nu? - Sigur.
- Da. - Nu, vă rog.
Lăsaţi-i, e proiectul lui Emilie.
Proiectul lui Emilie? Visez cu ochii deschişi!
Dimpotrivă, e formidabil.
Tocmai a făcut cercetare. A încercat, a făcut greşeli,
s-a corectat. Aşa înveţi.
- Vreţi una? - Am diabet.
Hai să le împărţim.
Da?
- Dle Laverne? - Da.
Vă previn că lucrurile nu pot continua aşa.
Ce este? Vă simţiţi depăşită?
În niciun caz, dacă sunt lăsată să-mi fac treaba corect.
Sunt consilier şcolar principal şi nu pot
să consiliez nimic dacă profesorii mă pun în dificultate în faţa elevilor.
- Doamna Thévenot? - Da.
Mă pune la punct în faţa tuturor
şi mai e şi aplaudată. Unde o să ajungem?
Nu vă faceţi griji, situaţia se va calma. Discut cu ea.
Da. Cred că şi-a cam luat-o în cap de când cu greva.
Iar eleva Aberkam e din nou absentă.
Ea nu vine decât când nu sunt ore.
Serios? De ce nu mi-aţi spus?
- Păi vă spun. - Daţi-mi numărul ei de mobil.
06 24 06 58 35.
Alo? Sunt dl Laverne.
Ce se întâmplă, Malika? Unde eşti?
- La şcoală? - Ba nu.
De două zile nu vine la ore.
Bine, dar trebuie să mergi şi la ore.
Urmează examenul de brevet. O să vorbesc cu dna Vidal.
Lucrează la proiectul ei.
Mă calcă pe nervi toţi cu proiectele lor!
Ce înseamnă asta?
Totuşi, suntem la şcoală,
nu la "Francezii au talent", ce naiba!
Scuzaţi-mă, dar ce, eu am proiecte?
Nu. Trebuie să mă susţineţi, dle Laverne. Haideţi!
Da. Aveţi dreptate, voi restabili ordinea.
Da.
- Haideţi! - E obositor.
- Bună ziua. - Bună ziua!
Strângi totul şi te duci la ore, Malika!
M-aţi speriat. Nu pot, mă duc mâine, n-am terminat.
Nu ai înţeles. Aici nu facem ce vrem.
Te duci la ore şi gata.
Ce v-a apucat?
Ajunge, Malika! Te duci la ore sau te suspend mai multe zile.
- Bine, aşa facem. - Cum adică?
Simplific lucrurile. Mă autosuspend.
Vă fac şi vouă weekendul ăsta.
- Salut! - Bună.
Despre ce vorbeaţi?
Emilie a reuşit să-şi îmbunătăţească reţeta datorită orei de chimie.
Super! Bravo, draga mea.
Da, super... E super şi să nu te duci la ore,
să fii lipsită de respect faţă de profesori, să faci ce-ţi trece prin cap?
- Poftim? - M-a sunat consilierul şcolar.
Mi-a spus ce atitudine ai avut. Nu se poate, Emilie.
- Nu-i spusesem încă mamei tale. - Despre ce e vorba, Emilie?
Oricum, am hotărât, te mut la altă şcoală.
Am sunat la Saint Charles. Suntem pe lista de aşteptare.
Îi cer lui Jean-Pierre să mă sprijine. Fetele lui sunt acolo.
- Eşti sigur că va fi mai bine? - Nu, dar mai rău nu poate fi.
V-am lăsat tutoriale simpatice pe Pronote.
Le vizionaţi şi vorbim data viitoare. Da?
O seară bună!
La revedere, doamnă.
- La revedere, doamnă. - La revedere.
Emilie? Rămâi un pic, te rog?
- La revedere. - La revedere.
- Ce faci, totul bine? - Da.
Le-a plăcut părinţilor tăi prăjitura?
Le-ai explicat cum ai găsit singură soluţia?
Da.
Cred că tatăl tău a fost mândru de tine, nu?
Iată minunata dv. metodă pedagogică.
Să ştiţi că nu sunt adeptul metodelor alternative etc.
Nici eu. Nu am vreo doctrină.
Vreau doar să lucrez cu copii fericiţi şi curioşi.
Să ştiţi că nu sunt obtuz. Şi eu vreau ca fiica mea să fie fericită.
Cred că societatea nu e adaptată să primească oameni
care nu vor să facă decât ceea ce le place.
- Nu sunt de acord. - Nu prea îmi pasă.
- Christophe! - Ce? N-am nevoie de lecţii.
Ştim că Emilie vă iubeşte mult, nu ne-o luaţi în nume de rău,
dar ne cunoaştem fiica. Şi credem că are nevoie de un cadru mai organizat.
Aţi văzut cum găteşte?
- N-are rost. - Emilie! Da, desigur.
Aţi văzut cum i se luminează faţa când găseşte
ingredientul bun, dozarea corectă?
Dar n-am spus niciodată că n-o vom lăsa să gătească, doamnă.
Ar putea face lucruri fantastice.
Cu inteligenţa şi talentul ei, ar putea ajunge foarte departe.
E un hobby de puştoaică de 14 ani.
Toate adoră să gătească de când cu emisiunea Top Chef.
Nu poţi să-ţi canalizezi viaţa după ce-ţi place să faci la 14 ani.
Sunteţi sigur?
Ascultaţi, va face medicină pentru că îi place şi asta.
N-o va împiedica să gătească.
Admiteţi că invers e mai puţin probabil.
Acestea fiind zise, mulţumesc şi succes în continuare.
La revedere.
Dle Laverne, trebuie neapărat să interveniţi
pe lângă părinţii lui Emilie.
Nu o ascultă, vor să o mute la altă şcoală.
Ştiu, au fost şi la mine.
Cine vă credeţi, de fapt? Îndrumătorul suprem?
Credeţi că aveţi dreptul să hotărâţi viitorul unei adolescente
în locul părinţilor ei?
Cred că micile dv. experimente
v-au făcut să pierdeţi simţul realităţii.
Dar nu vă daţi seama, nu o ascultă.
E o fată nefericită. Se poate termina prost.
Amestecaţi totul.
Prea le puneţi la inimă, dnă Thévenot.
Ştiu că aţi creat o legătură cu copiii în timpul grevei,
ştiu că era foarte important pentru dv.
după situaţia prin care aţi trecut.
Dar lucrurile şi-au reluat cursul.
Nu vă puteţi implica atât de intens cu toţi elevii,
o să ajungeţi la epuizare.
Aşa că adunaţi-vă şi ţineţi orele în mod normal.
Participiul trecut nu se acordă niciodată cu subiectul
când folosim auxiliarul "a avea."
Dar se acordă cu complementul direct,
C. D,
când este poziţionat înaintea verbului.
De pildă: "j'ai perdu ma fille" (n. r. mi-am pierdut fiica),
"je l'ai perdue" (n. r. am pierdut-o).
Nu-i uşor să găseşti cuvintele şi nici flow-ul
Dar când te văd, mă simt bine, Bintou,
Când te văd, inima mea face "Uau!"
Inima mea face "Uau"?
Ce tâmpenie, nu se poate!
Malika? Încearcă să apeşi pe treaptă. Mai tare.
- Aţi terminat? - Da, se vor conecta. Nu?
Deocamdată, lumina de pe culoar e oprită.
Visez cu ochii deschişi!
Să înceteze odată cu visele astea!
Trebuie să înceteze şi gata.
Când placa e conectată, va merge din nou.
Hai odată, Malika.
S-au dus deja 10 minute din prima oră.
Ce e aiureala asta?
Malika, ţi-am mai zis, dacă vii la şcoală,
mergi la ore.
Haideţi, toată lumea la ore!
Nu, nu!
Dle Laverne!
Staţi, dle Laverne...
Atenţie...
Dnă Thévenot, dle Gambi, veniţi la mine în birou, vă rog.
Atenţie!
Mai uşor...
Aveţi grijă!
Atenţie!
Aveţi grijă la treapta aia!
Credeam că ne-am înţeles că s-a terminat cu experiementele.
Cum lucrăm fără lumină? Am impresia
că au stricat instalaţia electrică.
- În niciun caz. O repornesc eu. - Aiurea.
Vin.
Trebuie să înceteze nebunia asta.
Malika trebuie să se concentreze pe învăţat.
Vine examenul pentru brevet.
Da, dar cred că până la concursul de invenţii,
va trebui să-şi perfecţioneze proiectul.
Nu va fi niciun concurs!
N-aţi văzut datele pentru examenele de simulare?
- Poftim? - Nu.
Fir-ar să fie, funcţionează!
Minunat!
Bravo Malika, eşti genială! Bravo!
Aţi văzut?
Da, formidabil. Avem lumină, dar terminaţi...
Nu e doar lumină, dacă îmi permiteţi.
Scuzaţi-mă, sunt ore de lucru pe care Malika...
Malika, ai dus proiectul până la capăt, e foarte bine.
Dar nu se poate să participi la concursul de invenţii.
- Spuneţi-i. - Ce?
Se suprapune data cu cea a examenului de simulare pentru brevet.
Nu se poate, dar...
Nu mai pot eu de simulare!
Uşor, Malika...
Nici examenele astea nu sunt...
Ar putea să le dea mai târziu?
Nu se mai fac excepţii. Au fost deja destule.
Brevetul este un examen naţional, aşa că fie te conformezi, Malika,
şi te reîntorci la ore, fie eşti exmatriculată.
E valabil şi pentru ceilalţi.
Te poţi înscrie la concursul ăsta la anul.
- Emilie? - Vin.
Trebuie să mănânci un mic-dejun consistent înainte de examen.
- Aşază-te. - Nu mi-e foame.
Şi eu eram ca tine. Nu mi-era niciodată foame înainte de examene.
Şi am terminat cu brio. Pofti, stilou meu norocos.
Ţi-ai revenit foarte bine. Sunt mândru de tine.
Mulţumesc, tată.
- Succes! - Pe diseară.
Stai liniştită, o să fie bine. Succes!
Mulţumesc.
Malika, sunt un pic în întârziere. Ajung.
Stai liniştită, doar pentru că m-am trezit cam târziu.
- Ia uitaţi cine vine, băieţi. - Ce mai faceţi?
- Ce ferchezuit eşti. Unde te duci? - Stai aici. Ce te dai mai încolo?
- Lăsaţi-mă în pace, băieţi! - Răspunde, că mă enervez.
Am o întrebare. Crezi că Malikăi
îi pasă de tine?
Ce tot spui? Nu-mi pasă de ea.
Nu ştiu, frate. Văd că-i trimiţi mesaje,
te dai bine pe lângă ea: "da, tre' să mergem la şcoală,
una, alta..." Mă iei de prost? Crezi că nu ştiu?
Să-ţi intre bine în căpăţână, nu dă doi bani pe tine.
Nu-i plac decât şmecherii.
Bine, lăsaţi-mă să trec, întârzii.
Învăţătoarea o să-i scrie un mesaj în caiet.
Nenoro...
Ai înnebunit?
Vrei să mă baţi?
- Ai înnebunit? - Ia-i telefonul!
Eşti nebun? Te las cu sechele pe viaţă!
Haideţi să ne cărăm!
Fir-ar să fie!
- Bună ziua. Poftim. Succes! - Bună ziua.
Succes!
Bună ziua, scuze.
Intră, Paul. Succes!
- Mesageria directă... - Fir-ar! Nu se poate!
- Ce facem? - Trebuie să plecăm.
- Urcaţi, copii? - Un minut, domnule.
Nu pot sta, mai sunt şi alţi pasageri.
Vă rog, domnule.
- Gata, vine! - În sfârşit!
- Unde ai fost? - Ai sânge pe obraz?
- Îţi curge sânge? - Nu-i nimic.
- Ia să văd. - N-am nimic!
Arată-mi.
- Ce e? - Nu-i nimic.
- Haideţi să mergem. - Ia să văd!
Uite.
Au plecat.
Au plecat. Speram să reuşească, dar mi-e cam teamă.
Termină. Stai liniştit.
Aţi văzut că a IX-a lipseşte?
- Da. - Am văzut.
- Unde sunt? - S-au dus la concurs.
Fir-ar să fie!
Am dat de dracu'!
Mă duc eu şi-i aduc înapoi,
dar trebuie amânate examinările pentru după-amiază.
Mergem cu maşina ta. Vin cu tine.
Bine. Cum procedăm cu ceilalţi?
Domnule Castelli.
Sigur, sunt de acord, dar ce le spun?
- Dle Castelli... - Hai.
- Ce le spun? - Da...
Mergem la Paris. Ne întoarcem.
Ia spuneţi, dle Castelli,
e normal să lipsească atâţia de la a IX-a B?
Nu... Tocmai voiam să discut cu dv.
Credem că e de la cappuccino.
Laptele din cappuccino... Nu ştim dacă era de vacă
sau de oaie.
În orice caz, intoxicaţie alimentară.
Gata, au început simulările pentru brevet.
Sper că nu facem o mare prostie.
Ţine-ţi gura, ce naiba. Nu mai fi aşa tocilară!
Nu pot să cred, ia uite!
"Bintou, când te văd inima mea face Uau."
Ce-i aia?
Nu-i uşor să găseşti cuvintele, nici flow-ul."
Enzo a postat asta?
Nenorocitul!
Bi-Bi-Bintou, când te văd, inima mea face Uau!
Inima mea face Uau!
- E doamna Thévenot. - Daţi-o încoace.
Dle Castelli, e în regulă? Aţi reuşit s-o liniştiţi?
Pe cine să liniştească, dnă Thévenot? Ce se întâmplă?
Nimic grav, dle Laverne. O să vă explic.
Putem amâna examinarea până după-amiază?
- Copiii sunt cu dv.? - Am informat părinţii.
Nu era nevoie. Îi aducem înapoi.
E absolut inconştientă!
Ar fi bine să fiţi ajungeţi înainte să vină părinţii,
vă spun. O să avem de furcă.
Vă spuneam eu.
Ce frumos e!
Uitaţi afişul: "Innov' 2022".
- Înseamnă că am ajuns. - Da.
Malika, ăsta e concursul tău.
Haideţi mai repede.
Unde e?
Nu ştiu, ar fi trebuit să fie nişte indicatoare.
Hai, M'Bappé!
Am dat-o în bară. Sunt în joc posturile noastre.
Am luat-o rău razna...
Sincer, să nu ne minţim, am făcut-o lată...
Termină, ce naiba! Nu mai intra în panică.
Nu s-a întâmplat nimic grav. Asta nu e ceva grav.
Bine. Fii atentă la drum.
- Dacă ies aici e bine? - Da.
Dacă ieşi aici, e bine. Fir-ar să fie!
Mulţumesc.
Să îmi dai materialul ca să-l pun lângă scenă.
Ai şi o prezentare video?
Da.
Trebuie să ne grăbim. Tu urmezi.
Drona e complet etanşă.
Ia uite!
... reperează persoanele aflate în dificultate datorită camerei termice,
chiar şi sub câţiva metri de grohotiş sau de zăpadă.
Scuze.
... se poziţionează deasupra victimelor,
trimite automat semnalul de alertă
şi poate elibera un kit de supravieţuire.
S-a terminat. Uitaţi ce invenţie, a mea nici n-o să meargă.
Pe bune? Eşti cea mai tare.
Să îl aplaudăm din nou pentru această frumoasă invenţie.
Vă mulţumesc.
Trecem acum la ultima invenţie din concurs.
E vorba de Magic Steps, creat de Malika Aberkam.
- Hai, Malika, eşti cea mai bună! - Haide, e rândul tău.
Te rog să pofteşti pe scenă.
- Bună ziua. - Mulţumesc.
Bună ziua! Bună ziua!
- Hai, aleargă! - Păi ce fac?
Iată... Apoi, instalăm astfel de dispozitive în insituţiile publice
şi, cu 10.000 de treceri pe zi,
Magic Step poate genera mai mult de 7000 waţi.
Ia uitaţi, au venit dna Thévenot şi dl Gambi.
Dle Gambi, dnă Thévenot, veniţi!
Ceea ce înseamnă şapte ore de energie electrică neîntreruptă
pentru un spaţiu cam cât o şcoală de mărime medie.
Asta e. Vă mulţumesc mult că m-aţi ascultat.
Sincer, e o onoare să mă aflu aici.
Nu mai e nimic de zis, e super aici.
Nu e rău.
Mulţumesc echipei mele de la Jean Zay, şcoala mea!
Da!
Foarte bine, domnişoară. Bravo pentru invenţie.
Mulţumesc!
Malika!
- A fost foarte tare. - Bravo!
Te-ai descurcat foarte bine, Malika.
Începe distracţia.
Iată-l.
- Bună ziua. - Unde e Jonathan?
Ce e povestea asta cu concursul?
Nu-mi răspunde la telefon.
Nu vă faceţi griji. Totul e sub control.
Sub control?
Sunt... Dna Thévenot şi dl Gambi îi aduc
dintr-un minut în altul.
E profa de mate, iar Gambi e un prof?
Da, Gambi este profesorul de tehnologie. Nu?
Da.
Celebra dnă Thévenot. V-am zis că o să se termine prost.
- Cum să se termine prost? Unde e? - Liniştiţi-vă.
Vă înţeleg neliniştea.
Dar sunt sigur că totul va fi bine.
Marele premiu al juriului se acordă
aplicaţiei Meditech de Martin Rougemont.
Premiul Cité des Sciences se acordă...
Sigur o să-l primeşti.
... dronei de salvare a lui Frédéric Lipschitz.
Mai sunt şi alte premii.
Premiul pentru inovare practică se acordă
grătarului solar al lui Gaelle Le Cointre!
Fir-ar...
În sfârşit, avem un premiu special al juriului,
care se acordă...
invenţiei Magic Steps a Malikăi Aberkam!
Asta înseamnă că eşti o regină!
Sunt extrem de mândru de tine. Nu eşti Einstein, eşti Malika Aberkam!
- Bravo! - Hai, Malika!
Bravo!
Felicitări!
Malika, arată-ni-l.
Da!
Încă o dată!
- Este! - Alo, dle Castelli?
Da, a câştigat. Premiul special al juriului.
- A luat un premiu? - Malika a luat un premiu?
Da. Super!
Vă pot pune pe difuzor?
Aşa o să-i liniştiţi pe toţi.
Alo?
Totul e bine, copiii sunt bucuroşi. Ne întoarcem.
- Nu! - La naiba!
- Ce se întâmplă? - Alo?
- Staţi, liniştiţi-vă. - E totul bine?
Eşti teafăr, José?
- Îmi pare rău. - José, eşti bine?
- E bine? - Da.
- Eşti sigur? - Îmi pare rău, nu l-am văzut.
Academia a demarat o procedură disciplinară.
N-am putut face nimic. Un elev a fost rănit.
Vă daţi seama?
O să veniţi în faţa consiliului de disciplină
după examenele de brevet.
Aştept să fiţi convocată. Până atunci, înţelegeţi că sunt obligat
să vă revoc.
Îmi pare rău.
Mult noroc şi mulţumesc, Virginie.
E grozav ce ai făcut pentru mica Aberkam.
- Nu pot condamna asta. - Da... Mulţumesc.
Virginie, îmi pare sincer rău. Îmi pare foarte rău.
Îmi pare rău şi pentru noi. Chiar dacă nu agreăm
aceleaşi metode, vrem acelaşi lucru, nu?
Nu-ţi face griji, suntem aici şi te sprijnim. Bine?
- Mulţumesc, Thierry. - Fii tare.
Aşteaptă...
Virginie, de ce ai făcut asta? De ce ai luat totul asupra ta?
Eram cu tine. Eram împreună.
Acum că au aflat că eşti profesor de tehnologie,
ar fi păcat să te piardă.
La revedere.
Dnă Thévenot, bună ziua. Vă rugăm să luaţi loc.
O să începem cu recapitularea faptelor. Cine vrea să ia cuvântul?
Perfect!
Eu unde sunt?
Cred că totul va fi bine.
Mă rog, nu trebuie să ne facem prea multe iluzii.
Eu am trecut prin asta de mai multe ori, nu ne ascultă niciodată.
Vă rog să veniţi cu mine.
Bun. Vă voi comunica opinia consiliului de disciplină.
Dnă Thévenot, consiliul s-a pronunţat în favoarea unei...
Ce...?
Bună ziua. Avem ceva de spus.
Nu, copii, nu aveţi ce căuta aici.
Sunteţi aici ca să ne judecaţi profesoara?
Da... mă rog... pentru a evalua capacitatea ei de a continua să predea
în sistemul de educaţie naţional.
Având în vedere că suntem primii vizaţi, o să ne spunem părerea.
Adică? Părerea?
Dna Thévenot e genul de profesor cu care toţi ar trebui
să ne întâlnim într-o zi.
A crezut în noi, ne-a dat un impuls.
Tu urmezi...
Medicii buni, instalatorii buni, profesorii buni
au devenit astfel pentru că, la un moment dat,
s-au distrat, au simţit flow- ul.
Nu ştiu dacă ştiţi ce înseamnă asta...
Sunteţi foarte drăguţi că vreţi să-i luaţi apărarea profesoarei voastre,
dar nu ăsta e rolul vostru.
Oricum, deliberările s-au încheiat aşa că...
Vă mulţumim mult pentru mărturia voastră.
Acum trebuie să ieşiţi.
Mulţumesc.
Nu, staţi! Ce o să faceţi, o daţi afară?
Care e problema voastră?
Eu, înainte de dna Thévenot, era cât pe ce să mă las de şcoală.
Să merg la ore aproape însemna să merg la închisoare.
Credeam că nu sunt bună de nimic.
Ea mi-a dat încredere.
M-a învăţat că pot face diverse lucruri.
Că nu sunt o nulitate. Şi că, la şcoală,
există persoane care mă pot ajuta.
Datorită acestui lucru am azi o medalie de inventator.
Cine de aici mai are o astfel de medalie?
Poftim.
Experienţa cu dna Thévenot
ar trebui să fie obligatorie.
"Arta supremă a unui profesor este să trezească bucuria
de a te exprima şi de a cunoaşte..."
Nu eu am zis-o, ci Albert Einstein.
Am ratat simulările pentru brevet, dar datorită încrederii insuflate
de dna Thévenot, am lucrat cu toţii şi uitaţi...
Arată-le, Bintou.
Menţiune "Destul de bine".
Şi eu la fel, ce credeai?
"Foarte bine".
"Acceptabil". Şi medalie de inventator. Foarte tare!
Eu o iau pe aici, copii.
Nu fi tristă şi ai încredere în tine, bine? Îmi promiţi?
Doar nu vă vor da afară?
- Ba da, în mod sigur. - Şi ce o să faceţi?
O să-mi fac meseria, o să predau. În sistemul naţional sau altundeva.
O să continui pentru că îmi place.
Acum sunt sigură. Datorită vouă.
Fir-ar să fie, ce nenorociţi!
Haideţi, duceţi-vă. Şi continuaţi să faceţi chestii împreună.
Să faceţi ce vă place, să vă păstraţi libertatea.
Dar ştiţi asta mai bine decât mine.
- Ţinem legătura? - Da.
- La revedere. - La revedere!
- Salut. - Vacanţă frumoasă, dleGambi.
La revedere. Vacanţă frumoasă.
- La revedere, dnă Thévenot. - La revedere, Chantal.
- La revedere, dle Gambi. - La revedere. Vacanţă plăcută.
Să ştii că mi-a plăcut mult citatul tău din Einstein de adineauri.
Serios?
Şi voiam să-ţi spun şi de videoclipurile în care cântai.
- Foarte drăguţe. - Hai, termină.
Jur că mi-au plăcut mult. N-a mai făcut nimeni asta pentru mine.
- Mai vrei unele? - Nu, mersi. E-n regulă.