Bună ziua!
PREZERVATIVE DIN LATEX
CORINIUM ȘI VENTURER LUPTĂ PENTRU FRANCIZĂ
După „CRONICILE DIN RUTSHIRE”
RIVALII
- Bună! - Cam bate vântul.
Ai emoții?
Nu…
Ba da, puțin. Tu?
Da, puțin.
- Nu-i vorba că nu vreau să… - Nu-i nicio grabă.
- Ce-o să faci în vacanță? - În mare parte, fotografii.
- Și ce-o să fotografiezi? - Păsărele.
De la Școala de fete din Cheltenham?
Le developez singur. Am o cameră obscură.
- Ești pasionat de fotografie? - Păi…
- De ce păsări? - Sunt peste tot.
După ce începi să le vezi și să le auzi, îți dai seama că-s peste tot,
dar trec mereu neobservate.
Uită-te la modelul penajului! Se numește vermiculație. Nu e uimitor?
Și e doar o rață sălbatică obișnuită.
Superb!
Pasărea preferată?
Aușelul sprâncenat.
- Nu-l văd. - A zburat chiar când făceam poza.
- „Nu mai vorbi despre păsări”? - Nu. Îmi place.
Ești sigură?
Da.
Scuze!
E bine așa?
Foarte bine!
Tu ești?
Cred că da.
O facem acum?
Da, te rog.
Nu-mi vine să cred! Ești fantastică.
Ai grijă de ei și ai timp și de gătit.
- Ai reușit să editezi câte ceva? - Să zicem.
Parcă bat pasul pe loc până încep o carte nouă,
dar încă n-am pic de inspirație.
Cum e acasă?
Ai mei se înțeleg mai bine. Tata încă suferă după Mănușa de aur.
O să piardă mulți bani dacă nu câștigă franciza.
Patrick adoră Parisul, dar nu știu dacă s-a apucat de scris,
iar eu am patru cine până la sfârșitul lunii
și primesc deja comenzi de Crăciun…
Și pe plan personal? Vreo poveste de iubire?
Nu, sunt prea ocupată. N-am timp acum.
Tu zici că n-ai timp acum, eu zic că acum e momentul perfect.
Când omul tău bate la ușă, nu fi prea ocupată să-i deschizi!
- Nu prea văd când. - Vine și vremea ta.
O să apară pe neașteptate…
zâmbindu-ți de parcă tu ai adus soarele.
- Te simți bine? - Eu?
Da.
Nu pot să cred că ți-am dat inocența mea!
Să ai grijă de ea!
Îți promit.
- Băga-mi-aș! - Ce e?
Futu-i!
Intră! Calmează-te, Siegfried.
Ce ai astăzi?
Archie?
Archie!
Unde-mi sunt chiloții?
Repede!
Bună, scumpule! Ești acasă. Credeam că te întorci mâine.
Nu, astăzi.
Semestrele tale se tot scurtează. Chiar nu știu pentru ce plătim!
- Ce faci? - Doar ce m-am întors și mă schimb.
Ai tricoul pe dos.
Da, ca punkiștii.
Da? The Telegraph zice că moda punk a trecut.
Eu sunt mai întârziat.
Haide, coboară la ceai, dar pune-ți întâi pantalonii.
Ce surpriză plăcută!
A plecat.
Archie, de ce ai o poză cu mama dezbrăcată?
Ce?
Nu le-am făcut eu, jur.
Am împrumutat aparatul tatei. Poate erau la începutul filmului.
Ce să facă mama cu aparatul tatălui tău?
Stai, te rog! Nu-i treaba noastră, Caitlin!
Părinții noștri se fac de râs și tu nu faci nimic?
Ți-e frică de taică-tu?
- Nu. - Atunci vino cu mine!
- Nu fi absurdă… - Bine. Mă duc acasă să i le arăt mamei.
Caitlin, nu face vreo prostie!
Bună, Caitlin! Și voi ați terminat mai devreme?
Înțeleg. Cred că e cazul să stăm de vorbă, nu-i așa?
Haideți în camera de zi! Am făcut ceai.
Cu lapte și zahăr, Caitlin?
Da, vă rog.
- Biscuiții sunt acolo. - Mulțumesc!
Recunosc că sunt foarte dezamăgită.
Știi cât apreciez sinceritatea, Archie.
Aveți vreo explicație serioasă sau trag singură concluziile?
- Mă ajută. - Interesant.
Cu un proiect de fotografie.
Ce fotografiați?
- În general, păsări. - Sunt multe în dormitorul lui Archie?
De la…
- Fereastră. - …fereastră.
- Ce fel de păsări? - Un aușel sprâncenat.
Vai! Ați reușit să-l fotografiați?
A zburat.
- Deci aceea nu e o fotografie cu el? - Nu.
- Atunci ce-i cu ea? - Nu e o fotografie.
- Nu e? - Nu. E o copie de contact.
Voiai să pleci cu ea. Cam multă tevatură pentru atâta lucru. Dă-mi s-o văd.
Archie n-ar vrea să v-o arate înainte…
- Trebuie să le developez… - Îmi pierd răbdarea, Archie!
Caitlin, dă-mi-o, înainte s-o sun pe mama ta.
Nu.
Caitlin!
Dă-mi ochelarii, te rog.
Ce sunt astea, Archie?
Tatăl tău se întoarce curând.
Rămâi la cină, Caitlin?
POVEȘTIRI DIN COTSWOLD
La finalul emisiunii, buletinul meteo. James, ai legătura!
Mulțumesc, Sarah!
După o dimineață înnorată,
vremea rămâne instabilă în cursul serii…
cu ploi izolate în sudul regiunii.
Mâine, însă, vremea se îmbunătățește, cu perioade însorite.
Mai devreme ne-a sunat doamna Oates din Bisley,
fiindcă a auzit că un uragan se îndreaptă spre noi.
Nu vă faceți griji, nici vorbă!
- Un deliciu, scumpo! - Mulțumesc!
N-a gătit ea.
- Archie… - Ce?
Nu știe că o pui pe Taggie să gătească o dată pe lună?
- Mâncăm din meniul Venturer. - Mama ta are lucruri mai bune de făcut.
Iar tu nu ești în măsură să critici meniul Venturer.
Să vorbim despre cum ați chiulit amândoi?
Poate mai târziu.
Cum a fost azi?
Minunat! Am fost foarte ocupat, ca tatăl tău, Caitlin.
Mai ales după fiascoul cu Mănușa de aur.
Păcat că n-a apucat nimeni să vadă spectacolul!
Poți să-i spui ce audiență a făcut Câine loial.
Șapte milioane! Nu l-aș da pe James Vereker pentru Barbara Woodhouse.
Și avem o actriță fenomenală pentru noua serie din Cei patru cosași.
Maud O'Hara. E o vedetă în devenire.
- Dă bine pe sticlă. - Tony…
Serios. E senzațională!
Spune-i tatălui tău că ne bucurăm că ne-a pasat-o.
- Bună asta! Ne-a pasat-o… - Pentru Dumnezeu, mamă!
Chiar nu-ți pasă?
A fost ideea mamei tale să-i oferim rolul.
Doamne sfinte!
Nu cred că se aștepta să i-o tragi!
Ce?
Am developat filmul din aparatul tău.
Am văzut pozele.
- Era o ședință foto pentru serial. - Fără haine pe voi?
Apari în oglindă, tată.
Toți știm că i-ai tras-o.
- Archie, nu la cină. - Atunci când?
N-o să-i zici nimic?
Chiar o să te prefaci că nu s-a întâmplat nimic?
- Ce naiba ai? - Nu știu de ce te răstești la mine…
Ai văzut pozele și le-ai pus pe foc!
Archie, nu înțelegi anumite lucruri…
Scumpo!
Excelent, Archie! Ce spectacol! Mama ta a ieșit în furtună, fără haină!
Bravo!
- Haide, gustă! - Sabotorule!
- Plăcinta cu dovleac e un deliciu. - Foarte bună!
- Membrii Rotary Club vor fi încântați. - Mersi pentru reclamă și că ai testat-o!
Bun, cum scoatem scena asta din rahat?
El amenință că vinde ferma dacă ea nu se culcă cu el, da?
„O să plătești, Delaney!”
Până și Taggie înțelege că e slabă scena.
Normal! E scrisă de Tony Baddingham, omul cu atingerea lui Midas.
Doar că el transformă totul în deșeuri toxice.
- E munca mea. - Fratele lui e aici.
Te rog, am zis și mai rele.
N-ar trebui să-l ameninți tu? N-ar fi mai surprinzător?
Scarlett O'Hara apără ferma cu prețul vieții.
- Să iau o furcă? - Sau un topor.
Și poate spune: „Soțul meu m-a învățat cum să-l folosesc.
Ce mândru ar fi dacă te-aș doborî cu el!”
Da, te pricepi!
- De m-aș pricepe și la scenariile mele! - La Yeats? Sigur e superb.
Așa zice Cameron, dar nu știu…
Dintr-odată am impresia că e extrem de important.
- Ai vrea să-l vezi? - Sigur că da. Hai să-l vedem acum!
Ia desertul!
Se pare că noi spălăm vasele. Eu le spăl, tu le ștergi?
- S-a întors? - Nu.
- Ai fost la grajduri? - Peste tot.
Bine. Să chemăm ajutoare?
E femeie-n toată firea, nu pisică pierdută!
Te temi de gura lumii.
- E mai important… - Ce dracului ai făcut, Archie?
Ce dracului ai făcut?
- Tu ai înșelat-o pe mama și e vina mea? - Am înșelat-o de zeci de ori!
Așa fac toți! Maturizează-te!
Fiul a adus acasă trupul lui Yeats, ca să fie îngropat în Sligo,
într-un mormânt modest, la umbra munților.
Și călătoria noastră se încheie aici.
Așadar, de la un fiu al acestui pământ către altul, vă mulțumesc, domnule Yeats.
Prezentator DECLAN O'HARA
- E minunat! - Serios?
Când citești poezia către cameră, parcă ne intri în suflet.
- Măiculiță! - Ce e?
Sunt ușurat. Tot ce-mi doream era să-ți placă ție.
Cei de la Channel 4 vor fi încântați. E frumos!
- Mă duc la culcare. - Da? Bas e încă aici?
Nu, mamă. A plecat înainte să înceapă vijelia.
- Noapte bună! - Somn ușor!
Documentarul tatălui tău e nemaipomenit!
Îmi pare rău că nu m-ai însoțit. Iartă-mă că m-am purtat ca un măgar.
Vreau să fiu extrem de sincer cu tine.
Eu și Cameron am petrecut mult timp împreună în Irlanda
și mi-a vorbit mult despre ea și Rupert.
Nu cred că e foarte fericită cu el.
Atunci să-l lase liber! Multe fete ar vrea să-i ia locul.
Ideea e…
că i s-au urcat la cap whiskyul, poezia și peisajul…
Și mie la fel. Nu e ca și cum a sărit pe mine…
Dar am avut ocazia să mă culc cu ea.
- Înțeleg. - A fost o nebunie.
Dar n-am făcut-o.
Nu s-a întâmplat.
Te iubesc, Maud.
Mereu te voi iubi.
N-aș risca să te pierd.
Îți mulțumesc că mi-ai spus.
Te iubesc.
Chiar te iubesc.
Mergem la culcare mai devreme?
- Gata, mă duc la culcare. - Bine.
Mâine încep devreme.
- Lucrez la Câine loial. - Da…
- Vii? - Foarte bine, scumpule.
Bine, înțeleg.
Focurile creației…
- Te las în pace. - Da.
Monica? Bună!
Bună, Lizzie! Strâng lucruri pentru târgul caritabil.
Da. Intră!
- Ce vreme urâtă! - Da…
E doar furtuna, cuțule.
Vai de mine!
Rocky! Hai, dragule!
Nu-i nimic, dragul de tine!
Haide!
- Un biscuit cu ciocolată? - Mulțumesc!
- Te simți bine? - Crezi că l-ai părăsi pe James…
…pentru Freddie?
Păi… nu înțeleg ce vrei să spui, Monica.
Ei bine…
am văzut destule ca să știu când cineva are o aventură.
N-are rost să te prefaci.
Am terminat-o cu Freddie.
Înțeleg.
Ai cumva puțin brandy?
De ce s-a terminat?
Prețul era prea mare…
pentru cei din jur.
Dar asta nu te-a oprit la început.
A fost prima dată când am avut o aventură…
E ca o bulă de sine stătătoare.
Nu-ți mai pasă de nimeni din afara ei.
E îngrozitor, nu?
Da, pentru cei din afară.
Dacă află.
Nu cred că l-aș părăsi pe James.
N-aș avea curaj
s-o iau de la capăt singură.
- E un soț bun? - Mai deloc.
Dar știi…
copiii…
Cum ar fi dacă ar afla toți prietenii lor?
La poarta școlii…
Dar de ce rămânem…
cu niște bărbați care nu se poartă frumos cu noi?
De ce nu găsim curajul să schimbăm lucrurile?
Credeam că, cu vârsta, o să am mai mult curaj.
Că odată și-odată o să trăiesc din plin…
dar sunt la fel de timidă ca-n copilărie.
Nu te consider timidă.
Ba da, sunt foarte timidă.
Cândva am iubit și eu…
incredibil de mult.
Înainte de Tony.
N-aveam voie să iubesc acea persoană
și nici ea n-avea voie…
Și n-am găsit niciodată curajul să ieșim din tipare.
Eu și sora mea am crescut cu simțul datoriei.
Să fim politicoase, atente, recunoscătoare
și să-i punem pe ceilalți înaintea noastră.
Știam încă de atunci că mama s-ar fi prăpădit dacă ar fi aflat…
Deci știu cum e…
marea pasiune.
Ce prostii zic! „Și pe mine m-a adorat odată cineva.”
Dar ce exemplu le dăm fetelor noastre cu toată datoria asta?
Și ele vor crește și vor închide ochii?
Doamne, sper că nu!
Le tolerăm toate escapadele egoiste,
dar ne facem procese de conștiință când ni se oferă șansa la fericire?
Fetele noastre merită mai mult.
Și noi la fel.
Da.
- Salutare! - Nu pot să dorm.
Bine, scumpo. Vorbesc cu Monica. Poți să-l rogi pe tati să te învelească?
Vreau să mă învelești tu, mami. Vântul bate tare.
- Du-te, nu-i nimic. - Mă întorc repede.
- Te simți bine? - L-am găsit în grădina noastră.
Hai, băiete! Te întorci în grajd. Ai înghețat!
Haide!
Să mergem!
- Calul e teafăr și nevătămat. - Mulțumesc!
Lui Rocky îi pare rău și speră că n-ai răcit.
De ce nu ți-ai pus haina pe tine, aiurito? Ceva călduros!
- Puteam veni după el. - Am sunat. Nu merge telefonul.
- Zău? - Da.
Da, e mort.
O fi căzut linia.
- Cum e Bournvita? - Îmi amintește de bunica.
E preferata doamnei Bodkin. Nu vrei ceva mai tare?
Nu, mulțumesc!
- Eu aș vrea ceva de băut. - Și eu. Zici că a venit Apocalipsa.
Că bine zici! Eu n-aș putea s-o zic.
- Cum ai zis? „Acopa…” - Apocalipsa.
Haide! Te duc acasă.
Bine. Pa!
Mulțumesc!
Nu întârzii.
Bine că te-ai întors!
- Voiam să chem poliția. - Pentru mine sau pentru tine?
- Uite… - Nu.
Tony, e rândul meu.
Bine.
Ia-mă la rost.
E cam târziu.
- Să știi că-mi pare rău și te iubesc… - Tony, nu începe.
Nu trebuia să mă mărit cu tine.
M-am lăsat dusă de val.
- Am crezut că pot fi salvarea ta… - Și eu am fost salvarea ta.
Ai uitat în ce situație erați? Fără banii tatălui meu, pierdeați casa.
Am avut amândoi de câștigat.
Nu cred că acum mai avem de câștigat.
De aceea voi divorța.
- Nu! - De data asta n-o să tac.
Dacă întreabă cineva, o să le spun
că ai fost infidel pe durata întregii căsnicii,
că te-am suportat cât am putut, dar că m-am săturat.
O să angajez cel mai bun avocat ca să te scot din viața mea,
din viața copiilor mei
și din această casă, care, până la urmă, îmi aparține.
- Te rog, mai dă-mi o șansă. - Ți-am dat-o. S-a terminat.
- Nu mă descurc fără tine. - Te descurci fără mine mai mereu.
- Monica, te iubesc îngrozitor de mult. - Ba nu, Tony!
Mă iubești… îngrozitor.
Avuseserăm o înțelegere,
un nou contract.
Eram dispusă să te cred,
dar l-ai făcut bucăți cu o nepăsare teribilă și mai rău…
De data asta, mai rău ca înainte.
Ți-am suportat infidelitățile…
dar asta e o josnicie.
Te-ai folosit de o femeie pe care o consideram prietena mea
ca să te răzbuni pe Declan.
Iartă-mă, dar mi se pare de-a dreptul grețos, Tony.
Atâta control și manipulare… Mi-e greu să te privesc.
Aproape ne reveniserăm.
De ce ai făcut-o?
Voiam să simt dracului ceva!
Am nevoie de o legătură sexuală ca de aer, să știu că trăiesc. N-ai cum să înțelegi!
Mereu mi-ai zis că te culci cu mine doar din datorie,
o dată pe săptămână, apoi „fugi în camera ta”!
N-ai pic de sexualitate! Ești moartă de la brâu în jos.
Ca să știi și tu…
n-am fost mereu așa.
Bun. Sus! O duc pe Caitlin acasă.
- E miezul nopții. - Nu există moment mai nimerit.
Sper că tatăl tău nu doarme buștean. Haide, Caitlin!
- Monica, e periculos afară. - Dă-te din calea mea, te rog!
Caitlin!
- Vin cu voi. - Ba nu! Intră în casă!
Ține-te bine! O să ne cam zdruncinăm.
- Ești mândru de tine? - Te urăsc, tată!
Nu e curent.
Poți să nu pleci pe furtuna asta? Ai putea rămâne aici peste noapte.
Poți dormi în camera lui Caitlin. Patul e făcut, mâine vine acasă.
- Mulțumesc! E o idee bună. - Caut niște lumânări.
Vrei ceva?
Ceai sau…
Nu cred că avem Bournvita.
- Alo? Abația. - Sunt Tony.
Monica a aflat despre noi. Și Caitlin.
Bine. Caitlin?
Cine e?
Monica a găsit-o pe Caitlin aici, cu Archie.
E Tony. Caitlin e la ei.
Nu trebuia să fie la școală?
Au chiulit azi și cred că au făcut sex în camera lui.
Ce s-a întâmplat?
- Caitlin și Archie au chiulit. - Ce mama dracului?! Obraznica…
Au făcut sex.
- Doamne sfinte! - Da.
Doamne sfinte!
Ne aude?
Da… Nu?
Monica o să-i zică lui Declan.
Ajunge în zece minute. Spune-i tu prima.
Alo? Tony?
Isuse! Unde i-a fost capul?
- Declan… - Nu-mi zice să nu mă enervez!
Mama mă-sii!
Îmi torn un pahar.
Futu-i…
- Declan, am… - Ce se întâmplă?
Probleme cu un cal. Tu?
Caitlin umblă cu Archie Baddingham.
- Doamne! - E un dezastru.
Știți ce? E ultima picătură. Să vedeți ce morală-i țin!
- Când ajung? - Peste zece minute?
Tată, sunt adolescenți.
- Știai? - Caitlin nu ți-ar trăda secretele.
- N-ai de unde ști, Tag. - O cunosc pe Caitlin.
Archie?
Archie, iartă-mă.
Mi-am pierdut cumpătul, eram șocat.
E…
A fost o seară de rahat, nu?
E numai vina mea, evident. Știi și tu, dar…
Nu te gândi că e vina ta sau a mamei…
Toți facem tâmpenii. Eu fac tâmpenii. Am făcut tâmpenii.
Mama ta e un înger,
la câte tâmpenii mi-a iertat de-a lungul anilor.
Știu că acum am dat-o în bară rău.
O să ne împăcăm. Îți promit, Archie.
O să fie bine din nou și…
o să…
Nu știu ce m-aș face fără ea. Nici nu-mi pot imagina.
Îți dau cuvântul meu dacă tu crezi că…
Au trecut 45 de minute. Trebuiau să ajungă.
Nu trebuiau să iasă pe vremea asta. Ce-a fost în capul Monicăi?
- Să le căutăm? - Merg și eu.
Nu, iubito. E periculos. Îl iau pe Rupert cu mine.
- Haide! - Aveți grijă, vă rog.
Nu-ți face griji, am văzut mai rele.
- Te simți bine? - Mă gândesc…
la Caitlin.
Așa…
O să ocolim.
Acum știm de ce întârzie.
Pe timp de furtună de Lizzie Vereker
Unde e Monica?
În acea noapte, când stătea în pat și asculta furtuna dezlănțuindu-se afară,
s-a hotărât că trebuie să trăiască mai curajos.
Era înconjurată de vieți clădite pe minciună
și căsnicii ținute în viață de secrete.
Văzuse prea des pericolul trădării, riscul de a se abate de la drumul cel bun.
Multă vreme, se închisese în sine.
Soția și mama zâmbitoare și devotată care-și iartă mereu soțul infidel
și alege să uite iubirea adevărată pierdută cu ani în urmă.
mult Suces! Taggie
Dar vuietul vântului o chema și părea că-i șoptește:
„Ajunge! Gata! Nu-ți mai înăbuși dorințele.”
A ascultat vocea și a știut pe loc ce are de făcut,
chiar dacă asta însemna să riște totul.
De acum înainte va trăi din plin.
Nu rezist fără tine.
Nu vreau să rezist.
Atunci n-o face.
- Nu tu! - Pot să intru?
- Ce vrei? - Te rog, Tony.
Ia loc…
Ce vrei?
Monica…
- Nu-i aici. - Nu…
Ce-i?
Îmi pare foarte rău.
Am găsit-o.
A căzut un copac pe mașină. Caitlin a ieșit, dar…
Îmi pare rău, Tony…
Monica a murit.
Monica? Soția mea?
Cred că s-a întâmplat repede. Sunt sigur că nici nu și-a dat seama…
Ai zis că a murit?
Îmi pare foarte rău!
Subtitrarea: Giana Stănculescu