Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
- Teď už je nám všem šestnáct. - Jo.
- Jojo. - Jupí.
Nepřijdu si tak.
Ani na to nevypadáš.
Vůbec nevím, jestli už chci vypadat tak staře.
To si piš, že chceš.
Můžu nastartovat.
- Ani náhodou. - Proč ne?
- Je to šíleně trapný. - Co?
- Nechápeš, jaká je to trapárna? - Co jako?
Sedět na náměstí v nastartovaným autě.
Nehodlám tu umrznout, ať je to trapný, jak chce.
- Nestartuj. - Nahoď to!
No tak budem jezdit.
V BUBLINĚ
Problém je, že v dnešní době
hlavně kluci koukají dost na porno.
A v něm jde o něco úplně jiného
než o partnerskou interakci plnou úcty a něhy.
A dobrý sex je v jádru hlavně něžný.
Myslím opravdový sex. Je to něco úžasného, skvělého,
- fantastického, krásného... - Ano, my víme.
Pověz jí, co říkával Pyykkönen.
- Kdo je Pyykkönen? - Tátův učitel z obecné školy.
Já jsem do obecné školy nechodil.
- Nechápu, kam tím jako míříš. - Promiň, pokračuj.
Odlož ten mobil.
Pamatuj, že když se klukovi postaví, mozek se mu zastaví.
Aha, díky.
Pyykkönen měl pravdu. Pořád s sebou nos kondomy.
Ve tvém věku se příležitost namane raz dva.
- Ahoj. -Čau.
Což neznamená, že na to máš kdykoli hned hupsnout.
Počkat si má spoustu výhod.
- Které si uvědomíš, až už je pozdě. - Zpátky k věci.
Tady máš.
Není to jenom antikoncepce.
Ale taky...
Oni to mladí vědí.
Taková genitální bradavice je dost bolestivá.
Máme internet. Můžu se jít vyzvracet?
O tomhle je potřeba mluvit na rovinu.
Nezapomnělas něco?
A nevěř všemu, co se na internetu píše.
- Internet je plný nesmyslů. - Co tak křičíš?
Vždyť nekřičím.
Pokud si myslíš, že ti tohle jde líp než mně,
klidně jí to vysvětluj sama.
Teď si v pokoji prohlíží fotky genitálních bradavic.
Aspoň to máme za sebou.
Kdo tu je?
Nejspíš hlavně maturanti.
Všichni jsou starší než my.
-Čau, pojďte do vířivky. - Leda ve snu.
Ale no tak!
- Ahoj. -Čau!
Vždyť tady nikdo není!
Zatraceně už! Podělaný mučicí nástroje.
- Víckrát už si je nevezmu. - Proč je nosíš? Nejsou vidět.
O to přece jde.
- Obsazeno! - Musím čůrat!
Sakra, přišel Krisse.
- Krisse? - Jo.
Jak může někdo bejt tak průhlednej?
Celou dobu ti dává najevo: "Ách, pojď si zašukat!"
Na tohle já fakt nemám!
V tomhle roce nepůjdu s jediným klukem.
Jseš si jistá? 45 minut je dost dlouhá doba.
Jdi někam, Eveliino!
Já se žádnýho kluka nedotknu, ale vám dvěma klidně někoho najdu.
Jasně.
Abyste zažily aspoň první pusu. Že jste se nikdy nelíbaly?
Naučím vás to, není to těžký.
Uspořádáme líbací kurz. Lindina škola líbání.
A co Wallu?
Ten hraje golf. S golfistou chodit nechci.
Nemusíš s ním chodit, stačí s ním spát.
Ale jestli ti jde o charakter, co takhle náš Timotei?
Ne.
A Sami H.?
Je roztomilej, ale má takový geny, že už ve třiceti příšerně ztloustne.
Bude to kompenzovat chozením do posilky
a vyroste z něho šíleně špekatej domácí násilník.
Kdyby takhle mluvil o holkách kluk, mohly byste se pominout.
A co takhle Joni? Nezajímá tě obhájce mužských práv?
Já mám takový geny, že už ve třiceti oplešatím,
propadnu kvůli tomu depresím
a z prášků mi napuchne celý tělo.
Netuším, čím to budu kompenzovat,
ale ty mi to povíš, když umíš člověka tak odhadnout.
Jo, oplešatíš. Ale víc tě bude žrát,
že z tebe není rocková hvězda.
Začneš nasávat
a budeš se pochcanej poflakovat po nákupáku.
Stejně jako tvůj fotr.
Aha.
Ty neoplešatíš, ani se tu nebudeš poflakovat pochcaná.
Přestěhuješ se do Helsinek, jenže tam ti dojde,
že už nejseš nejhezčí, nejbystřejší a nejchytřejší,
což nedáš a vrátíš se zpátky.
Vezmeš si někoho z místní smetánky a porodíš mu tři fakany.
Zklidni se.
Já jsem úplně klidnej.
Postavíte si obrovitánskej barák u jezera
a do konce života budete koukat na reality show.
Říkal, že jseš nejhezčí.
Čtyři, tři, dva...
Šťastný nový rok!
Happy New Year!
- Já vás dvě miluju! - Já vás taky!
Dej bacha na dveře.
Do háje.
- Do háje! - Hoď mě domů.
To nepůjde. Došel benzín.
Tvůj táta byl jednoznačně můj oblíbenej učitel.
Měl mě docela rád,
přestože jsem byl na facku.
Jenže on věděl, že jsem dyslektik s ADHD
a že děják mě fakt zajímá.
Nechával mě chodit po třídě, v klídku,
věděl, že se nikdy nebudu naschvál chovat jak hovado.
Takovej je dobrej učitel.
Přísnej, ale ne hnidopich.
Já vím, že se špatně soustředím.
Jakpak bych sám sebe neznal?
Kvůli tomu to podělal i Hitler, napadl Rusko,
přestože to nemělo cenu, u Stalingradu jich zheblo 300 000.
Němčouři padali jak mouchy, nevydrželi tu zimu.
Koupila jsem dvoje.
Otevři mi!
Nebyla to tvoje máti?
Její sestřenka. Jsou si podobný.
HKY-744 Seat Ibiza Majitel: Petra Laakso
VÝCHOVNÁ PORADKYNĚ PETRA LAAKSO
Dále.
Můžu dál?
No jasně.
- Posaď se. - Není třeba.
Tak jo.
Ty jsi u mě ještě nebyla.
Mám něco s hlavou.
Aha.
A myslíš... jako že tě bolí, nebo že máš psychické problémy?
Že mě bolí.
- To jdi spíš za školním doktorem. - Nebyl tam.
Aha.
No já tady snad taky...
Máte teď hodně písemek?
Jo.
- Mám si to vzít tady? - Taková jsou pravidla.
- Díky. - Není zač.
Nezvládla bych vystudovat ještě něco dalšího?
Chtěla bych práci, ve které nemusím pořád něco hrát a předstírat.
Eveliino, pomohla bys mi vyprat? Tu novou puntíkovanou halenku.
Na jemné prádlo.
A přihoď k ní babiččin svetr.
Babičku by potěšilo, kdyby ses u ní stavila, předem díky.
Slyšíš mě?
Jo.
LOKALIZACE TELEFONU
Kde to ksakru je?
LOKALIZACE ZAPNUTA
A ještě něco.
Na firemní večírek potřebujeme obsluhu.
Chybí nám lidi.
Nechtěly byste si s Miou přivydělat?
Jo.
Zeptej se jí zítra, potřebuju to vědět do pátku.
Tak ahoj.
Kam máma šla?
Na jakýsi koncert.
- Proč jsi nešel s ní? - Já? To ne.
Mají dámskou jízdu.
Naučím tě uvázat tohle.
Je to Kahriho Bubák, v okouních barvách.
Spíte spolu ještě?
Cože prosím?
Sám jsi říkal, že o tomhle máme mluvit otevřeně.
No jo. Ano.
Ano, že máte sex, nebo ano, má se mluvit otevřeně?
Dvakrát ano.
Víš co?
Uvážeme po dlouhé době Akeho.
Kdy jste spolu spali naposled?
- Nebo bombera. - Už ani nevíš.
V mém věku už sex nepatří k tak důležitým událostem,
abych si pamatoval data.
Ale jestli tě to zajímá, koukneme se.
- Ty to máš zapsaný? - Ale ne.
Mám spoustu jiných poznámek, které mi pomůžou si vzpomenout.
- To není třeba. - Sám bych to rád věděl.
Nech toho! Tohle je strašný!
Nech toho!
Proč tě náš intimní život najednou tolik zajímá?
Partneři spolu musí spát, jinak vztah krachne.
To ví přece všichni.
Ve vztahu je spousta dalších věcí, kvůli nimž jsou lidi spolu.
Zatím máš asi dost omezený pohled na to,
co je ve vztahu důležité.
Ale sex máme. A dobrý.
- Co dalšího sdílíte? - No...
Je to opravdu hodně věcí, částečně abstraktních.
Jako vzájemná úcta, důvěra, že nedržíme druhého zkrátka.
Snášíme si navzájem otravné chování.
A ty konkrétní věci jsou třeba sdílená zodpovědnost,
zážitky, společné aktivity.
Jaký vy máte společný zážitky a aktivity?
Aspoň trochu by ses o máminy koncerty zajímat mohl.
Partneři by měli mít sex, vyrážet ven, jezdit do wellnessu.
Mít společný koníčky.
A tak dál.
Seber se.
Lokalizace telefonu uživatele Máma.
Telefon lokalizován. Místo: jezero Kolmperse.
Jestli jsi nás přihlásil na kurz malování vajíček, tak...
Chceš jet domů?
No copak?
Chtěla jsem, abyste čas trávili spolu vy dva.
Ale moc spolu nejsme ani my.
Všichni tři.
Povolit ramena, uvolnit zápěstí,
kalhoty nestahovat, na Boha pamatovat.
Dělám si legraci.
Protože tady máme nováčky,
zopakujme si, že hrát na kytaru
je jako milovat se s krásnou ženou.
Ale hrát na ukulele,
to je jako být s její ještě krásnější dcerou.
Kristepane.
Dáme si "Jedem spolu na tandemu".
Z pralesa a velké pouště
přijel jsem skrz bláto, louže,
teď přihlížím tomu z lóže,
jak jsem našel cestu svou.
Šel jsem silnic propletencem,
v tašce jenom samé věnce,
tak mě neopouštěj přece, teď když stojím na nohou.
Jedem spolu na tandemu,
pliveme a pokřikujem,
v rodné obci k štěstí svému
zjišťujem, kde se tu můžem vzít.
Pracovní hovor.
Dojel jsem až do Tibetu,
do Moskvy a vcukuletu...
No?
Mně to rozhodně stačilo.
Po první hodině to nemůžeš vědět.
Zlatíčko, v mém věku už můžu.
Vymyslíme něco jiného.
- Celé tělo ztuhlé. - A hlavně prsty.
Na to je nejlepší brát draslík.
Lokalizace telefonu uživatele Máma.
Telefon lokalizován. Místo: jezero Kolmperse.
Rokenrol! Vidělas?
Není to zrovna snadné, šňůra v mrazu tuhne.
Napadlo mě si trochu popovídat.
Jak se máš?
Nejsi ve stresu?
Jsem.
Do toho testu jsi nenapsala ani čárku.
Mohlas to aspoň natipovat.
Jestli jsi neměla čas se učit.
Zvládla bys to.
O nás si děláš zbytečné starosti. S mámou nám to klape.
Jak jsi přišla na to, že máme nějaký problém?
No tak!
Už ti není sedm, tak přece něco řekni.
Nezajedem na chatu?
Teď? Není na to trochu pozdě?
Pomohlo by mi to.
Dala bych si tvoje palačinky na ohni.
Jo tak.
Netušil jsem, že jde o palačinky.
To pak rozhodně musíme. Jedem.
Vlastně se mi nechce.
- Otoč to. - Tak hele...
Nejel jsem až sem zbytečně.
Píšem zítra písemku.
Vždyť pořád nosíš samé jedničky.
Neřeš tu školu tolik.
Tati, já se fakt musím učit.
Ale už jsme tady.
A je to. Nezapomeň vzít těsto.
Jo. Hned jsem tam.
Co se tady děje?
Nehýbej se.
Tak.
Co se stalo?
Udělalo se mi špatně.
Měl bych si lehnout.
Stavíme se pro něco sladkého cestou.
Možná je to i tím, že jsem jedináček.
Třeba si měli udělat ještě jedno dítě.
Byli by vůbec pořád spolu, nebýt mě?
Co když jsem prostě špatná? A problémy jsou... Co já vím.
Co když jsem pro ně byla jen důkaz, že jsou normální?
Možná bych to měla vzdát a nechat je se rozvést.
Nechci si z nich brát příklad pro svoje vlastní vztahy.
DOMOV PRO SENIORY
Podělám maturitu a můj život půjde z kopce.
Budu dítě z rozvedený rodiny.
Táta propadne depresím, život už si do kupy nedá.
A já se o něho budu starat.
Možná jde o problémy středního věku.
Poslední záchvěv, než se zklidní.
Už nechceš?
Ještě to nevzdám.
Jdeš akorát na palačinku.
- Jseš tu sám? - Máma přijede taky.
- A kde je? - Netuším, někde bude.
Za moment je tu.
Hodně to čoudí, některá polínka jsou mokrá.
Hotovo. Prosím.
Já tě nechápu.
- Cítíš úzkost? - Jo.
Přijde mi, že všechno jde k čertu, úplně všechno.
Co všechno? Škola?
- Nebo kamarádi? - Všechno.
Zažíváš poslední dobou nějaký specifický stres?
Jo.
- Dokázala bys ten pocit popsat? - Cítím beznaděj.
Žádnou radost. Vztek.
Pořádnej hněv. Mám sebedestruktivní myšlenky.
Tak nějak.
A víš, odkud se tyhle špatné pocity berou?
Jo.
Mně to říkat nemusíš,
ale s někým by sis promluvit měla.
S mámou, s rodiči je to nejsnazší.
Já mám povinnost mlčenlivosti, ale s tvým svolením jim můžu napsat,
že nejsi tak docela v pohodě
- a že byste si měli promluvit. - Jo, napište jim.
- Nejlíp teď hned. - Dobře, hned jim napíšu.
Jak se zbavím toho psího filtru?
Slyšelas to?
Joni prej řekl Rassemu, kterej řekl Emmi nebo někomu,
kdo to pak řekl týhle blbce, že by ti chtěl zavolat.
Slyšelas?
- Haló! - Cože?
Nebo že tě chce... Však víš co.
Cože?
- Možná ti chce fakt jenom zavolat. - Tak divnej snad není ani on.
Co je na tom divnýho?
Dneska už nikdo nikomu nevolá.
To máš fuk.
- To teda nemáš. - Máš.
Nezkoušej to na mě.
Všichni moc dobře vidí, jakej o něho máš zájem.
Jsme tady.
Ani náhodou.
Tak kde jsme?
Tohle je to jezero?
To je pole.
Hele!
Co to do pr...
Fakt děsivý.
Nechceš se jít léčit?
- Stalkuješ nás? - Jo.
Flákal jsem tělák, tak to musím před maturou dohnat.
Chcete si opsat kontroly?
- Kivi A. - Vymyslel jsem si je.
Co? Tys je nenašel?
Ne, vymyslel jsem si to.
Si děláš srandu?
Jsou správně.
Fakt že jo, přísahám.
Tak jo, dík, nazdar.
-Škola je na druhou stranu. - My víme.
Běž, běž...
- Kam to jdeme? - Ticho.
Neohlížej se.
- Ahoj, zlatíčko. - Ahoj.
Proč ses nám nesvěřila s tou úzkostí a depresemi?
Pokud o tom nevíme, jak ti máme pomoct?
Tušil jsem, že se něco děje,
když jsi nevyplnila ten test.
Asi na tebe moc tlačíme se známkami.
Prý jsi říkala,
že tvoje pocity souvisejí s něčím konkrétním.
- Nechceš se nám s tím svěřit? - Něco ve škole? S kamarády?
-Šikanuje tě někdo? - Ne.
Ublížil ti někdo? Obtěžoval tě?
Muselas udělat něco, co jsi nechtěla?
- No tak! - Ne.
Můžu se najíst?
Tohle je děsivý.
- Nezírejte na mě. - V klidu se najez.
- Nemělas nějakou... - Zruším to.
Tohle je důležitější.
Poslední dobou nebýváš moc doma.
- Zkusme chvilku nemyslet na sebe. - Jo.
- Na chvilku? - Jo.
No tak.
Dej si s námi zmrzlinu.
My víme, že mluvit je náročné.
Ale musíš nám něco říct, ať ti můžeme pomoct.
Zlatíčko.
Všechno se mi zdá zbytečný.
Přesto se stresuju.
Všechno je tak nějak černý.
Asi bych měla vyzkoušet trávu.
- Tu bych teda nedoporučovala. - Marihuana je lipofilní.
- Usazuje se v mozku. - Trávu hulí všichni.
- Hulí? - Ne, všichni snad ne.
Zkusme pro začátek něco bez chemických látek.
- Terapii, víc pohybu. - Já se hýbu dost.
Marihuana je dneska normální legální lék.
- Jako houbičky a opiáty. - To je přece něco úplně jiného.
Na roztroušenou sklerózu, jako analgetika a tak.
Jo.
Jak ti můžeme pomoct?
Promiň, přehnala jsem to.
Řekni nám to, miláčku.
Třeba když budete víc doma.
Dobře.
Jasně.
Eveliino! Pojď sem!
Co je?
- Máš hotové úkoly? - Jo.
Naučím tě babiččin recept na cukroví. Obleč si tohle.
Vánoce už byly.
Sama jsi chtěla trávit víc času společně doma.
Zrušila jsem plány na večer. Tohle bude fajn.
Nemá smysl celou dobu smrdět u sebe v pokoji.
- Co mám dělat? - Vezmi tohle.
A nasyp tam čtyři deci mouky.
Nedáváš je plné.
- Půjč mi to. - Už nevím, kolik toho bylo.
To nevadí.
Tak znova. A až po okraj.
Nezapomnělas na tu páteční firemní akci?
Ne.
Fajn.
Koukni!
Stalo se mu něco?
Je v pohodě?
Dalo se to čekat.
Vyrazil tak pyšně.
Ahoj!
- Rozbils kolo? - Co? Ale ne.
- Přivezl tě Tomppa. - Jo.
Nechtěl jsem se oddělat úplně.
- Co se tady děje? - Pečeme babiččino cukroví.
- Proč jsi nezavolal nám? - Byl jsem kousek od Tomppy.
- Cukroví? Není to trochu passé? - Moje řeč.
- Smlsnem si i tak. - Možná ten, kdo má cukroví rád.
Nebydlí Tomppa až za Pilpalou? To je třicet kilometrů.
Je to osvobozující pocit, když ti dojde dech.
Nejsi doopravdy unavená, vlastně ani zadýchaná.
Jenom nemůžeš dál, došla ti šťáva.
Takže sis nic neudělal? Nesletěl jsi?
Ne. Jenom narazil na své limity. U výkonnostních sportů je to běžné.
Jde o to ty limity posouvat.
Tělo přeměňuje kyselinu mléčnou na energii
a limity pomaličku posouváš.
Je to pěkná dřina.
- Už dál nemůžu. - Proč?
Narazila jsem na svý limity.
Na tohle nemám.
Copak je?
Tati?
Neber si to osobně,
ale vrtalo mi hlavou,
jestli nejsi třeba asexuál.
Jakože člověk, co necítí žádnou sexuální přitažlivost.
Nebo skoro žádnou.
Jestli jseš, je to úplně v poho.
Aha.
Děkuju, že jseš. A díky tomu i já.
Nebo...
Ale nic.
Copak?
Moc se vám nepodobám.
Jako vaše dítě.
Ale to neva, můj táta jseš tak jako tak.
Hele, počkej...
Domýšlíš to trochu moc do extrému.
Ne, tati.
Nechci zas poslouchat, čemu všemu nerozumím.
Uvolnit zápěstí!
Ale ne svěrače!
Uvolnit zápěstí!
Ale ne svěrače!
Uvolnit zápěstí!
Ale ne svěrače!
A je to. Díky, byli jste skvělí.
No super, Teuvo se nám pustil do sólíčka.
- To snad není možný! - No jo.
Na párty na chatě je moc hnusně, takže se to zrušilo.
Pojďte mi aspoň pomoct se vším tím chlastem.
Chci se ožrat jak doga. Nebo to aspoň zkusit.
Já už jedu za Mikkem. Přijeď taky!
- Má dvanáctiletýho bráchu. - Ani náhodou!
A polezu za váma do postele.
- A Mia nic nepíše. - No jo, víš...
- Máma jí vyčmuchala chlast, takže... - Jděte se vycpat!
... chytni mě, oči hvězdně září.
Vyrazili jsme vstříc ránu, okolo břehů, skrze celou zem.
Budeme se řítit, pak budeme tiše
a ty mi na pupík tequilu budeš lít.
Ty jsi moje zlaté slunce, jsi má jediná rodná zem.
Budeme se řítit, pak někde v motelu,
budeš mi na pupík tequilu zas lít.
Holky!
Já se fakt ožrala. Přísahám!
Musím čůrat.
Skály mě ochrání, vždy když chci...
Ksakru!
To tam čůrá?
Jdu se tam kouknout. Běžte domů.
- Na co se jdeš kouknout? -Čau.
Čau. Nepřežeň to.
Co máš v plánu?
- Vyrazit domů. - Aha.
V tomhle stavu bys řídit neměla.
Hej!
- Sakra! - Nech toho!
Vystřel!
Co to děláš?
Neslyšíš? Nech toho!
Jděte se všichni vycpat!
Je u vás někdo doma?
Tak jo, jsme tady.
Haló!
Zvedej se!
Co má tohle být?
Trochu se opila.
- Co se tady děje? - Podej mi ji.
Jo.
Pomočila se.
- Do kalhot. - Co se stalo?
- To jsi ji nalíval ty? - Ne.
Už můžeš jít.
- Je úplně namol. - Kdo to byl?
Teuvo!
Pane Šimabukuro, paní Meyerová. Mám je oslovovat jménem?
Jen za dnešek máme o pět minut víc světla.
Paní Meyerová. Ne, paní prezidentko.
Míříme ke světlu.
Nemůžete být chvilku zticha?
Pane Šimabukuro. Ne, jenom pane viceprezidente.
To je stylovější. Je ti pořád špatně?
- Nechceš brufen? - Ne.
Navíc za posledních dvanáct měsíců objevila nový mladistvý drive
a zdravou drzost.
Ve správní radě jsme si vědomi, že zdravá drzost je přesně to,
co naše společnost potřebuje, aby obstála na proměnlivém trhu.
Nebudu to dál zdržovat,
zaměstnancem roku firmy Lauter je Tuija Kielokoski.
Děkuji, paní prezidentko, pane viceprezidente.
Uplynulý rok znamenal velký zlom pro mě osobně i pro celou firmu.
Jsme jedna velká rodina. Stojíme si bok po boku.
A lahve šampaňského otevírají velkým mečem.
Ano.
Ale meč k tomu vlastně vůbec nepotřebujete.
- Zdravím, dámy. - Dobrý večer.
Stačí vám jakýkoli plochý kovový předmět, třeba nůž.
Aha.
Musíte se jen naučit ten správný pohyb.
Takhle. A hodně silně.
A pak: Plop! Šampaňské vystříkne.
To zní snadně.
- To je hezké. - Máme to vyzkoušené.
Řekne se to anglicky stejně? Plop?
Asi ano.
Pardon.
Dobrý vínko.
To bílý.
Ano.
Ano, chtěla jsem...
Tak co tady probíráte?
No...
- Povýšení? - Možná i to.
Anebo nějaký "čuňačinky"?
"Čuňačinky"? Co to znamená?
Kdykoli jsem tady, učím se trochu finsky.
Co znamená "čuňačinky"?
No tak!
Když vypláznete jazýček a...
Zavolám vám později.
- A pak prostě... - Pojď se mnou.
Co to sakra mělo být?
- Máme dohodu. - Jakou?
Máme dohodu a já ji dodržuji.
Pokud někoho máš, ať se to ten druhý nedozví.
Jenže já to stejně vím.
Navíc ta dohoda je pro mě spíš symbolická.
K čemu by nám byla symbolická dohoda?
Nebuď směšný!
A ty mi to vysvětli, bylo by to fér.
- Tady ne. - K čertu!
Takhle málo stačilo, a Eveliina by viděla,
jak si s tou poradkyní lížete...
Přijeli jsme si na chatu udělat palačinky.
Co by se jí asi honilo hlavou,
kdyby vás tam uviděla s nahým zadkem u krbu?
Jaký by to na ni v jejím věku mělo vliv?
Už i tak vytušila, že mámu rodina nezajímá.
Ty si zase pořád jen vážeš ty svoje mušky.
To fakt srovnáváš muškaření s tím, že si navzájem lížete...
Drž už hubu!
Na tohle nemám.
Ani trochu mě nezajímá, s kým se taháš.
Jde mi jenom o naši dceru a její zdraví.
Zachovej se zodpovědně a všechno jí přiznej.
Co jako?
Tak snad máš s tou lesbou nějaké plány, nebo ne?
Jo, to vlastně mám.
- S tátou ti chceme něco říct. - Jo.
Má se to tak, že...
- Já jsem... - Moment.
Taky vám musím něco říct.
Jsem těhotná. Sorry.
Promiňte, že to říkám až teď.
To nic.
Všechno dobře dopadne.
V kolikátém měsíci?
Na konci druhýho.
No jo.
To je fajn, jsi na začátku.
Potrat je zatím pořád snadný.
A ten bychom ti velmi doporučovali.
Rozhodneš si o tom sama a my tě ve všem podpoříme.
Pořád jsi ještě dítě a nemáš moc zkušeností.
Ale nemusíš se rozhodovat hned.
Určitě si to chceš promyslet a probrat i s otcem toho dítěte.
Kdo to je?
- Joni. - Lundén?
- Ne že mu ublížíš. - Zatracenej šmejd!
O nic nešlo. Byla to jen taková blbost.
To nic, zlato.
Tvoje chování už je nám teď jasnější.
Objednám tě ke svému gynekologovi.
Ne.
Postarám se sama. Bez vaší pomoci.
Sakra!
To ne!
Ksakru!
A pak jsem zpanikařila a řekla jim, že jsem těhotná s Jonim.
Asi bych se k tomu měla přiznat a uvidíme, co bude.
Copak?
Tohle?
Plínky?
Jasně, počkej chvilku.
Haló?
Strašně to tam páchlo. Málem jsem se pozvracela.
Ale no tak. To vyřešíme.
Kdybych tam nešla, leží tam pokaděná doteď.
Musíme ji přestěhovat jinam.
- Zavolám jejímu doktorovi. - Doktoři nevyměňujou plínky.
Už sis promyslela tu svoji situaci?
Neměla jsem čas.
Já jsem kdysi na potratu byla, kdybys měla jakékoli otázky.
Kdy?
Už je to dávno. Byla jsem mladá.
- A já už na světě? - Ne.
Díky.
Chutnalo vám u nás?
Moc.
- Nabídnu ještě něco? - Ne, díky.
Hele...
S tátou jsme si říkali,
že bych se vrátila na ten kurz ukulele.
- Vzdalas to příliš rychle. - Jo.
A táta zmiňoval, že si vezme sabatikl.
- Cože? - Jo.
- Zůstanu s tebou půl roku doma. - Proč? Je mi šestnáct!
A jsi těhotná.
- A ty zvažuješ kratší pracovní dobu. - Ano.
Budeme víc doma.
Všichni, spolu.
No tak!
Táta říkal, že ze mě bude výborná ukulele-lelistka.
- Ukulelelistka. - Ukulelistka.
Ukulelulistka.
Cítíš se líp než minule?
Jo. Pomohlo mi probrat to s rodičema.
Promluvit si obvykle pomáhá.
Co takhle popovídat si ještě s profesionálním psychologem?
Na to asi nemám čas.
Musím se toho tolik naučit a poshánět.
Taky zajít do mateřský poradny.
Do poradny?
Jsem těhotná.
Aha.
- A máš z toho radost nebo...? - Jo.
Poslední dobou jsem trpěla depresema,
protože to rodičům moc neklapalo.
Ale už je to lepší, jsou si zas blíž.
Našli nový společný koníčky.
- A jsou k sobě strašně něžný. - To zní skvěle.
Slyším je až u sebe v pokoji.
- Každopádně blahopřeju. - Díky.
- Velké životní změny. - Jo.
Tímhle se změní úplně všechno.
Jo.
Musím se zamyslet, co podnikneme dál.
Jasně.
Díky, že se s váma dá tak důvěrně mluvit.
Co děláš?
- Pojď sem. - Nech mě!
Jseš úplně vypatlaná?
Tvůj fotr mě málem obvinil ze znásilnění.
Proč sakra tvrdíš, že jseš se mnou těhotná?
- Co jsi mu řekl? - Cože?
- Ví, že to není pravda? - Nezmohl jsem se vůbec na nic.
Koukej si to vyřešit sama.
Neměla jsem v plánu to říct.
Nevím... Možná jsem pitomá.
Fajn.
Já ani neceknu, dokud si to nevyřešíš.
Ale uvědomuješ si,
že rozvod pro ně může být lepší?
I pro tebe.
Vypadá to nechutně?
Když to jednou ochutnáš promíchaný,
pak už si nemůžeš pomoct.
Jinak je to nedokonalý.
Zkus to.
Akorát pak už to budeš muset míchat vždycky.
Tak asi radši ne.
Nezaložíme kapelu?
Opravdickou?
Jako White Stripes.
Přesně takovou.
Ty vypadaj jak feťáci.
Vzali se.
A pak se rozvedli.
- Tak já půjdu. - Jasně.
- Bylo to fajn. - Jo.
- No? - Co?
Už jste spolu...?
- Jen si píšem. - Já tě nechápu.
- Není trochu creepy? - Ne, není.
Joni, kroky!
- Jóó! - Lundéne, uklidni se.
S balonem musíš driblovat.
- Střídáme. - Koukej, jak hodím koš.
Kroky! Lundéne, říkal jsem driblovat.
Jó! Je to tam!
- Půjdem? - Přijdu za chvilku.
Aha, jasně.
- Zatím. -Čau.
- No? - Jseš blázen?
Lepší blázen než leklá ryba.
- Co děláš v soboru večer? - Nahráváme demo.
- Není Valentýn? - Ten vyhajpovanej americkej svátek?
- Jo, je to hype. - Fakt že jo.
Co je?
- Nic, jen jsem si přesedl. - Aha.
- Děje se něco? - Co myslíš?
- Nic. Nebo něco přece? - Ne.
- Tak fajn. - Fajn.
- Přesně tak. - Nechápu tě.
Já taky ne.
- Vyrazíme? - Jo.
Eveliino, odjíždíme.
Kam jedete?
- Na večeři. - A na drink.
- A do muzea, možná. - Nebo do kina.
A pak do hotelu.
- Pro koho jsou? - No vidíš.
Díky.
- Všechno nejlepší k Valentýnu. - Jsou krásné.
- Dáš je do vody? - Jo.
- Ahoj. - Užijte si to.
- To si piš. - Užijem.
- Mě dovnitř rozhodně nepustí. - Ani mě, dost blbej nápad.
Naopak, navíc ten vyhazovač je prakticky můj kámoš.
Tak to jo.
Vypadám, jako bych šla na koledu.
Ahoj, já jsem Eveliina, je mi dvanáct, štěstí do domu!
Zkusíme to na vyhazovače s koledou.
Ty radši moc neotvírej pusu, ať ti nejsou vidět rovnátka.
Jak to bylo? Já jsem malý...
koledníček, štěstí...
- v domě mějte... - A mně cider dejte.
Dost. Zapálíme si ve frontě cígo, aby to ten vyhazovač viděl.
- Jak kašleme? - Báječnej nápad!
Něco vymyslím.
Počkat, úplně jsem zapomněla.
Máma říkala, že výchovná poradkyně je lesba.
Prej chodí nebo spí s nějakou ženskou.
Má takovej divnej vibe.
- Ona i tak zvláštně čumí. - Máte starý zprávy.
Už se rozešly.
- A není to navíc jejich věc? - Co ty o tom víš?
Jak je možný, že Eveliina ví všecko?
Díky, běžte dál.
Zdravíčko, občanku prosím.
Já ji asi nechala doma. Ale byla jsem tady minulej tejden.
To tady hlídal kolega. Bez dokladů to nepůjde.
- Takže se mějte. - Já sem chodím fakt často.
Chápu, ale občanku vždycky s sebou, nashle příště.
To je fakt debil tohleto.
Dobrej.
- Můžem jít třeba támhle. - Sednem si někam do kouta.
A já někoho poprosím, aby nám přinesl cider.
Tohle je hroznej pajzl.
- Pojďme sem. - Co?
Svlíkněte si bundu a chovejte se úplně normálně.
Díky, Miikko!
Dále vystoupí Teuvo s písničkou Kdo jsem byl.
- Zeptám se tamtoho? - Toho?
- Opovaž se ho sem přivíst! - Jako proč?
O co tady jde?
Dobrej.
Zašel byste mně a mým kámoškám pro cider?
Je nám skoro osmnáct.
Prosím.
Já jsem mystický stříbrný diska král,
jazyk ještěrčí v puse mi zakmital...
A sakra.
Novou Anglií rád jsem se potloukal...
Kam jdeš?
Eve, kam to jdeš?
Z dávné radosti rodím se zas a zas.
Dříve byl jsem ti jako Markku znám,
tenhle kluk ale zmizel kdovíkam.
Z památníku list v koši zůstal sám ,
dalas mi vale na věčný čas.
Kdo jsem byl...
Koukej vystřelit!
... už nejsem víc.
Kdo jsem byl, už nejsem víc.
Co tady děláš?
Po tom ti nic není. Trochu všechno urychluju.
Petra je úlovek tvý mámy?
To není špatný.
Fakt dobrej úlovek, takhle v rámci menšiny.
Jestli ti vadí, že je moje máma lesba, tak sorry.
Mně je úplně fuk, i kdyby byla autosexuál...
Stačí, díky.
Nemusíš to vysvětlovat.
Mně je zas fuk, jestli jseš gay.
Nepotřebuju tvý rady, vůbec v ničem.
Tak už táhni.
Rozumím.
Mám ti zavřít?
Ahoj, Tupu.
Dospěla jsem k závěru, že bude lepší se rozejít.
Náš vztah Eveliině očividně škodí.
S manželem jste udělali chybu, když jste předstírali,
že je váš vztah v pohodě, ačkoli není.
Obávám se, že nevratně poškozujete její duševní zdraví.
Díky za pochopení a pěkné jaro.
Zdraví Petra.
- Aspoň jsem zdvořilá. - Měla jsem si to domyslet.
Vyřeším to.
Není třeba brát to nijak vážně.
Jenže co když má pravdu?
Jak to myslíš?
Já se o to postarám.
Pusť mě! Já chci umřít!
Nech mě být!
Kde je máma?
Ještě spí.
Už je osm.
- Celou dobu jí zvoní telefon. - Nech ho zvonit.
Máma má migrénu. A je na nemocenské.
- Proč? - Není jí dobře.
- Vyhořela? - Tak nějak.
-Říkala ti něco? - Jo.
Ale ty si nedělej starosti.
- A ty si je děláš? - Ne.
Maminka byla...
veselá a silná.
Milovala přírodu
a měla ráda spoustu lidí.
Podle některých až moc.
Nebyla nijak prudérní.
Rodiče byli svoji 51 let.
- Podváděla babička dědu hodně? - Bylo to šťastné manželství.
Ne.
Říkali, že jeden na druhého dohlížejí.
- Ale nějaký chlapy měla. - A příhodně si zakrývají oči.
- Erkki pro ni byl číslo jedna. - A táta taky nebyl žádný svatoušek.
- Zažili spolu všechno možné. - Teď zase spočinou vedle sebe.
Takže je to v genech.
Díky tatínkovi, že dával mamince volnost.
Měj se tam dobře, mami.
Hele, drátozubko.
Nechceš radši žít vlastní život
než se zajímat o nás starouše?
Jdu se za ní kouknout.
Přijeď za náma! Máš tu holky utěšitelky!
- Tohle je ten barák? - Jo.
Domů dojdu pěšky.
Eveliino!
- Pojď sem. - Pít nebudu.
Určitě víš, že jsem...
Že jsem něco s někým měla.
Ale už je to minulost.
Budeme se soustředit na naši rodinu.
A na nový přírůstek do ní.
A jo.
- Nejspíš jsem potratila. - Co?
Přijde mi, že jsem asi těhotná nebyla.
- Tak přijde ti, nebo nebyla? - Nebyla.
Mějte se!
- Eve! - Tak tys přijela! Ahoj!
- Jé, promiň, jsi v poho? - Jo.
Počkej!
- Dej si! - Nezdržím se tu.
- Fakt se nezdržím. - Jasně že zdržíš.
Už jsem měla třetí.
- Postaráš se o ni? - Jo, postarám.
Aha.
Běž za ním!
- Je trochu kosa. - Slyšels o péřovejch bundách?
Patřej ke spiknutí elity. Nic pro mě.
Tak co teď?
K nám, nebo k vám?
- Chtěla bych sáňkovat. - Já taky.
Jenom jsem se to neodvážil navrhnout.
Víš, že za krádež sáněk
půjdeš do pekla a dostaneš ebolu do zadku?
Vždyť je vrátíme.
- Tak jo. - Fajn.
Tohle nedopadne dobře.
Jseš naživu.
Jo, ale mohlo být po mně.
- Neškrábe ten knír? - Jakej knír?
Pomůžeš mi s něčím?
Dobře.
Bydlí teda v pěkný pustině.
Asi chápeš, že s vaší rodinou už nejspíš nechce nic mít.
Musím to aspoň zkusit.
Tady zahni.
Jseš v pohodě?
Stalo se ti něco?
Ne, snad.
- A tobě? - Ne.
- Do háje. - Jak mám vylízt?
- Je mrtvej? - Nevím. Ksakru.
- Jste v pohodě? - Zemřel.
- To mě mrzí. - Musíme ho pohřbít.
To víš, že jo. Neuhodila ses do hlavy?
Nechci, aby ho sežrali nějaký opilý myslivecký prasata.
Nikdo ho jíst nebude.
Petra vás viděla z okna. Jede tam, dorazí asi první.
- Nepili jste? - Ne.
- Zabijou mě. - Nezabijou.
To je ona?
- Petra? - Jo.
- Zněla opile? - Ne.
S tím mopedautem je konec.
Tamhle jsou.
Doprčic.
Tamten nám jede do cesty.
Ksakru!
Chovejme se jako lidi.
Vyřešíme to pokojně.
Tak pojede, nebo co?
- Nech ji prostě projet. - Jenže ona nejede.
- Doprčic! - Sakra práce!
- Tak nech ji projet. - Tohle přece nemyslí vážně.
Jak to vidíte, jedete, nebo mám jet já?
Aha, pouštíte mě. Tak já jedu.
Kristova noho!
Položte ho tam.
Miláčku!
- Dá se zařídit, aby ho nikdo nesnědl? - Zlatíčko!
Dám ho do mrazu a pohřbím, až půda rozmrzne.
Já jsem vegetariánka.
Díky.
Tak jo.
Vytáhneme auto ze škarpy? Kousek zacouvám.
- Jo. - Počkej!
Než se do toho pustíte,
chtěla bych se všem omluvit.
Promiňte, že jsem se pletla do věcí,
do kterých mi nic není.
Nebo je, ale asi rozumíte.
Snad jsem všechno jenom nezhoršila.
Ostatně jste dospělí, tak to chápete.
To je všechno.
No my jsme se taky možná...
- Omlouvám se i za nás. - No tak jo.
Já teda zacouvám, Petro, vytáhnete auto?
Tam nejezdi! Co to děláš?
Ksakru!
A je tam.
No jasně!
Co to děláš?
Zatracená krajnice!
- Moc jsem to vytočil. - Najel jsi tam schválně.
- Pošťouchněte mě, vyjedu. - No nevím.
Spíš to nepůjde, ale zkusíme to. Joni, běž tamhle.
- Zkusíme to. - To nepůjde.
- Dochází mi síly! - Tlačte, krucinál!
- Tlačíte vůbec? - Snažíme se!
Koukejte!
Ani nekulhá a nic.
Asi jenom na chvilku ztratil vědomí.
České titulky Michal Švec Iyuno 2024