Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Cred că primul lucru pe care o să-l fac, când o să ajung acasă,
o să fie să-mi pun un bol de cereale
și să mă uit la "Spitalul de urgență".
Unde e casa ta acum, Oskar?
Acum stau la fratele meu, Karl.
E de treabă, dar e cam tensionat...
... îmi face bine.
... oribil.
Te-ai întors în Gribskov de când a murit mama ta?
Nu.
- Nu te-ai întors. - Nu.
Mi s-au oferit niște ședințe de terapie, dar...
Am fost o singură dată.
Toate poveștile erau despre familii
care s-au apropiat fiindcă au pierdut pe cineva drag
și părea
că cel pe care l-au pierdut a devenit lipiciul dintre ei.
Nu am putut s-o fac.
- Pentru familia ta n-a fost așa? - Nu, deloc.
De aceea nu te-ai mai întors?
Fiindcă aveai să vezi că nu mai este?
VREMURI MAI BUNE
Zara și copiii vin acasă mâine-dimineață.
Abia așteaptă să te vadă.
Mă întrebam dacă mă poți duce să-l vizitez pe tata.
Nu, de ce?
Psihiatrul mi-a spus că ar fi bine pentru mine,
ca să trec peste moartea mamei...
Trebuie să te oprești, omule. Ce-i cu locul ăla?
De câte ori ai fost acolo? De 13 ori?
Apoi, te întorci acasă și ești traumatizat din nou.
Și înapoi prin sistem,
și primesc ajutor de la stat pentru un alt client.
Nu-ți dai seama?
Da, fiindcă trebuie să trec peste asta.
Trebuie să mergi mai departe.
Trebuie să mergi mai departe acum.
Nu?
Nu trebuie să-l vizitezi pe tata.
Ai fost trist. A fost nașpa.
Nu a funcționat.
Să încercăm ceva nou.
Deja ți-am completat actele pentru readmiterea la seminar.
Mergem mâine.
Te întâlnești cu ei și primești înapoi locul de student.
Și, înainte să-ți dai seama, o să uiți de tristețe.
Alo?
Ce faci?
Pot să vin să dorm cu tine?
- Nu. - Nu mai e nimeni acolo.
Copiii nu sunt aici. Nu pot să vin?
Nu vreau să sforăi lângă mine toată noaptea.
De ce nu dormi în sufragerie?
E o sufragerie uriașă și are prea multe uși.
Sunt prea multe uși
și pot să fiu atacat din toate unghiurile.
Oprește-te!
Ai un pat mare.
- Ai 1,60 m. Avem loc amândoi. - E miezul nopții!
Poți să încetezi?
- De ce vorbim în șoaptă? - Fiindcă...
- Nu știu. - Tu ai început.
- Tu ai șoptit. - Bine, tu ai șoptit.
Pot să dorm în patul lui William?
Nu poți. Poți să dormi în sufragerie.
Nu, Karl.
De ce ești ud?
Bine, du-te acum.
Nu mai vreau să aud nimic.
Noapte bună!
Tata spune că ești nebun.
Îți miroase respirația, Willy. Ai mâncat vreun rahat?
Trezește-te! E 07:30.
Dă-mi o îmbrățișare.
- Mă bucur să te văd. - Bună dimineața!
- Bună dimineața, Zara! - Bună, chipeșule!
Mă bucur să te văd.
- William, ce e asta? - Dezgustător.
- Da, dezgustător. - Tu ești dezgustător, William.
Asta și asta.
William, uite!
Tare!
Bineînțeles, dragule. William, ghiozdanul!
Haide!
Mergem la școală.
Te iau după muncă.
Să mergem!
- La cât ajungi acasă? - În jurul orei 16:00.
- Bine, ora 16:00. - Urcă-te în mașină!
- Pune-ți centura. - Am o programare la doctor, deci...
- Karl Wagner? - Da.
Ești chemat la tribunalul executorului judecătoresc.
- Totul e în scrisoare. - O zi bună!
Ce este?
Nu contează, trebuie să plecăm.
Ne vedem, dragă. Să conduci cu grijă.
Minunat!
O să te cheme când o să fie pregătiți.
De ce te duci la tribunal?
- Ce? - Ești sărac?
Nu. Nu ai văzut mașina? În leasing.
Trei ani.
Vânzătorul anului, doi ani la rând.
- Doi ani. - Da.
Și apoi?
E tata.
- Tata e sărac? - Nu. Nu, nu...
Am semnat pentru un echipament pentru el. Asta e tot.
Totul e bine. E în regulă.
Dacă e bine, nu trebuia să fie chemat la tribunal.
- Să mergem împreună. - Ce?
- Nu mergem acum la tata. - Avem timp înainte să intrăm.
Nu avem timp.
Intri acolo. Bine? Am fost la tata acum două luni.
- E în regulă. - Se pot întâmpla multe în doi ani.
Nu i s-a întâmplat nimic în două luni.
- Un drum rapid. - Nu e de discutat.
Nu mergem acum la tata.
Trebuie să te gândești la tine.
E vorba de acest moment, bine?
Aici erai...
Suntem pregătiți.
Minunat! Să mergem!
Haide, respiră!
Bine?
Nu. Știi ceva, Karl? Simt că nu pot să fac asta.
De ce?
Dacă îmi pun tot felul de întrebări?
Bineînțeles că o vor face.
Ești intervievat la o școală pentru profesori.
E un pas mic... de la serviciile sociale.
Mă duc acolo și stau jos
și o să-mi pună tot felul de întrebări?
De exemplu...
Cum te cheamă? Ce ar trebui să spun?
- Numele tău. - Ar trebui să spun cum mă cheamă?
E un început minunat.
"Bună! Sunt Oskar" și am o... incapacitate?
Nu ai o incapacitate!
Am o incapacitate emoțională!
Oprește-te!
Nu le spune asta.
Îmbărbătează-te!
Nu cred că are legătură cu sexul.
Atunci, înfemeiază-te. Nu-mi pasă.
Te rog, adună-te!
Bine.
Bine. Respiră!
Respiră adânc!
Uită-te la mine!
Știu că poți s-o faci.
Știu că poți.
Zâmbește, fii fericit, fii tu și du-te acolo.
Tare! Haide!
Așteaptă aici, bine?
De ce? Unde te duci?
La doctor.
Din cauza sânilor?
Am văzut că îi atingeai aseară.
O umflătură pe piept, transpirație, noaptea... Nu poți să dormi.
- Da, puțin. - Lasă-mă să mă uit.
- Stânga, dreapta. - Aici.
- Poți să lași mâna jos. - Da.
Lasă-mă să văd. Da.
- Ei bine... - Da.
Da?
Ai și alte simptome?
Da, sunt foarte obosit.
Mama a murit acum cinci ani, de cancer, deci...
- Bine. - Scuze.
E în regulă. Orice informație ajută.
Cred că e doar o infecție.
Asta încearcă să-ți spună nodulii limfatici.
- Bine. - Deci...
- Cancerul de sân, asta... - Oskar, te rog, nu te băga.
Dar și bărbații pot avea, nu?
Da, pot.
E rar, dar e posibil.
Dar nu cred.
În acest caz...
Se poate moșteni, nu?
Da, se poate moșteni.
- Da. - Dar, așa cum am spus...
Nu cred că e cazul.
- Bine. - Bine, minunat!
- Ar fi o idee să... - Oskar, poți să încetezi?
Poate ar trebui să-ți faci analize, dacă ești aici.
Da, pot să...
Facem analize.
Să confirmăm că e o infecție comună.
Să facem asta.
Mama a făcut și niște teste de...
Nu cred că e necesară o mamografie.
Am vrea una.
- Vrei o mamografie? - Da.
Știi ceva? Facem și analize, și mamografie.
Ca să fim siguri.
Apoi, o să fim siguri
că e o infecție comună.
- În regulă? - Să facem asta.
Ei bine...
Nu știu ce face.
Nu înțeleg. Ce se întâmplă?
Ce face? Cine a filmat asta?
Ai văzut parfumul la care face reclamă?
- Da ! - E hilar.
Ai emoții pentru rezultatele analizelor?
Te rog, doar...
Nu mai vorbi despre toate lucrurile în același timp.
E enervant.
- Bine? - Bine, sunt doar îngrijorat.
- Ești îngrijorat pentru mine? - Da.
Bine.
Am făcut o mamografie și au luat o probă de țesut.
Nu vreau să vorbesc despre asta.
- În regulă? - Bine.
Bine.
Apropo, cred că ai dreptate în legătură cu tata. Trebuie să-l vizităm.
Nu se poate să vină la judecătorie și să nu știe despre ce e vorba.
- Serios? - Da.
Să mergem! Da.
- O excursie de familie. - Mergem și ne întoarcem în aceeași zi.
- Bine? - Da, sigur.
Nu vreau să stai și să-ți amintești de toate lucrurile.
- Bine? - Da, promit.
Apoi, trebuie să ne prefacem că totul e bine.
Mă rog...
Karl!
Excursie!
Hei, băieți!
Poftim!
Când apare melodia?
Cred că la ora 00:00.
- Da, la miezul nopții. - O să fie o nebunie, omule.
Mergem cu autobuzul sau ar trebui să meargă Ellie cu mașina?
Problema e că...
Ellie, îmi place să lucrez cu tine și frate, te știu de mult,
dar am vorbit cu Uni să încercăm ceva nou pentru studio.
Vor să fim mai moderni, ceva tineresc.
- Doar o dată. - Bine, da. Așa sunt afacerile.
Facem asta...
Apoi, ne vedem în câteva zile. Bine?
- Sigur. - Tare!
Mă bucur să te văd.
- Ne vedem, frate. - Ne vedem.
Ce-a fost asta?
Ți-am spus, ești prea bătrân pentru afaceri.
Da, mi-ai spus și înțeleg,
dar nu înțeleg ce ar trebui să fac.
Lukas!
Ce dracului?
O să iau asta.
- Hei, frățiorule! - Bună!
- Mă bucur să te văd. - Da, și tu.
- Ce eveniment! Nu? - Hei, omule!
- Salut! - Nu ne-am mai văzut de mult.
- Și tu ești... - Bună! Sunt Karl.
- Bună! Ellie. - Suntem frații lui Lukas.
- Ellie e managerul meu. - Aha!
Ce faci aici?
- Ai venit acasă? - Da.
- E bine? - Da.
Sunt foarte bine.
Știi ceva? O să iau asta. E cam mult.
Ronțăi.
Ce se întâmplă?
Eu și Oskar ne-am hotărât să-l vizităm pe tata.
- Da. - Bine.
Să-l salutați din partea mea.
Ne gândeam că a trecut mult timp.
Vrei să vii?
- Nu. - De ce nu?
Putem merge într-o excursie doar noi, frații.
Ce poate fi mai bine?
Sunt multe lucruri mai bune.
Nu, oprește-te!
Pot să vorbesc puțin cu tine?
- Scuză-ne. - Da, poți să...
Nu...
Sigur.
- Vrei ciocolată? - Nu, mersi.
- De ce nu? - Cred că ar fi bună pentru tine.
Nu am poftă.
Nu știi cât de nebună e familia mea.
Dar asta e interesant.
E un conținut minunat.
Sau preferi să stai în apartament,
când toți prietenii tăi sunt la festivalul Fallout?
Da.
Ia niște ciocolată!
Deschide gura când îți zic!
Sau pot să mă împușc. E un conținut bun?
- Da, bună idee! - Atunci, asta o să fac.
Mă duc.
Hei!
- Hei! - Hei, frate!
De ce ai două bagaje?
- Ce? - De ce ai două bagaje?
De ce am bagaje?
Nu stăm peste noapte.
E în regulă?
- Nu? - Nu.
Perfect!
Haide!
- Haide... ce? - Urcă-te în spate!
Nu, nu! Hei! Ce vrei să spui?
Am rău de mașină și trebuie să stau în față. Știi asta.
Dacă stai în față te ajută?
Oskar, taci dracului și urcă-te în spate!
- Nu mă cert cu tine. - Nu, stau aici.
Poți să urci tu în spate.
- Karl! - Nu mă bag.
- Exact. - Oskar, du-te în spate.
Ascultă, urcă-te în spate. Dacă ți-e rău,
oprim, să vomiți,
apoi, poți să te muți în față.
Ce-ar fi să-ți miști fundul gras, ca să nu trebuiască să oprim?
- Cum ai spus că am fundul? - Gras.
Nu plecăm până nu îți ceri scuze.
În regulă.
- Ne mai vedem, băieți. - Pa!
Haide, Oskar! Mută-te în spate!
- Serios? - Da, haide! Știi cum e.
Ești ușor de manipulat!
Nu, pot să deschid singur ușa.
Așa!
Ești fericit acum?
Foarte fericit.
- Așa faceți? - Intră!
La naiba !
Salut!
Tată!
Ce naiba?
Ce se întâmplă?
Vino aici!
- Bună, Oskar! - Mă bucur să te văd.
Ei bine...
Trebuia să sunați înainte să veniți.
Dar e destul loc la subsol.
Nu stăm peste noapte. Nu?
Să vedem...
E bun, tată.
Cred că are același gust ca toate celelalte torturi.
Dar e cu rom Diplomatico.
E cea mai scumpă sticlă pe care o au.
La Walmart? Sau unde?
Nu e gustul. Este...
Lasă un gust gras pe cerul-gurii.
E cam scârbos.
- Taci dracului! - E scârbos?
Nu are niciun gust gras.
Simt o membrană grasă în gură, deci...
- Ce vrei să fac? - Dacă tu crezi că e scârbos, atunci...
- E delicios așa, gras. - Nu e gras!
Simt o membrană grasă în gură!
- Relaxează-te. - Așa e.
Nu stăm la discuții. Simt în gură.
Nu contează.
E un tort cu grăsime!
De țărani.
Nu ai spirale cu cardamom sau cu fistic?
Ceva! Haide!
Folosești aluat?
Ai venit din Copenhaga
ca să mă faci de râs în fața urmăritorilor tăi?
- Ce dracului e asta? - Nu! Ascultă!
Am venit până aici fiindcă voiam să te vedem.
Minunat!
Ne-a fost dor tuturor, nu?
- Da. - E minunat.
Dar nu sunt cretin, nu?
Nu v-am mai văzut de câteva luni.
Și veniți cu ghiozdane și cu perne. De ce?
- Cum merge la brutărie? - Bine.
Da, este...
E oaza orașului. Dar știți asta.
- Da. - Este o instituție.
Poftim!
Ce e asta?
O scrisoare cu executare judecătorească.
Datorezi bani statului și îi vor acum.
Asta e tot?
Dumnezeule, totul e sub control!
- Ești sigur? - Karl, ești un om de afaceri.
Câteodată, se pierd facturile
și te întrebi unde au dispărut.
Apoi, uiți de ele, dar le găsești și te ocupi.
- E totul sub control, tată? - Bineînțeles.
Puteți sta liniștiți.
Cred că e mai important să aflăm
cum să-mi îmbunătățesc tortul buturugă.
Nu-i așa, Lukas? Mai puțin scârbos.
Deci...
Putem să mergem la o degustare de rom diseară.
Da! Tare, tată!
O seară perfectă.
Romul n-are mereu gust de membrană?
O să vedem.
Poate fi o parte importantă.
Mă simt minunat cu frații mei,
În subsolul casei unde am crescut,
Îmi trăiesc viața cu frații mei...
Da, cele mai bune zile Din viața mea...
Oskar, o să mai spun o singură dată.
Nu dormim aici.
Privește!
Nu e Heatherhills?
Da, e Heatherhills.
La naiba!
Îți amintești?
- Nu e Olimpiada din Ramlose? - Ba da, e Olimpiada din Ramlose.
Unde mama și tata făceau voluntariat.
Da.
Da, îmi amintesc.
Am câștigat la 100 de metri sprint.
- Da. - Ce?
Am câștigat la 100 de metri sprint la Olimpiada din Ramlose.
Cred că vrei să spui că eu am câștigat.
Despre ce naiba vorbești? Îmi amintesc clar.
Profesorul de sport m-a obligat să mă înscriu.
Herman? Tipul care vindea brazi de Crăciun?
N-am spus că nu ai participat.
Spun doar că nu ai câștigat. Eu am câștigat.
Bine. Spui că m-ai învins
în cursa de 100 de metri sprint.
Da.
- Este... - Lukas a câștigat.
E o prostie.
Lukas a câștigat, cu siguranță.
- Mă rog... - Nu, serios.
- E OK dacă nu suntem de acord. - Ce naiba spune?
Așa e.
Sală. Zece minute.
De ce vorbești așa?
Fiindcă e o provocare!
De asta vorbești așa?
Olimpiada din Ramlose a fost la sală.
Da, așa trebuie să vorbești. La sală, în zece minute!
De ce zece minute? Vrei să mergi pe jos?
Sunt 500 m până acolo, normal că mergem pe jos.
- Oprește-te... - Nu sunt atâția.
- 550. - Nu, sunt 2 km.
- 2 km? - Cel puțin 2.000 m.
Glumești? Nu e atât de departe.
- Până la sală? - Da.
De fapt, sunt 3 km.
Dacă erau 500 m, de ce mergeam mereu cu bicicleta?
- Puteam să mergem pe jos. - Exact.
Există o limită de 500-600 m.
Dacă e mai mult, iei bicicleta.
Poți să câștigi o cursă, dar nu mergi 2 km pe jos!
Dintr-odată, sunt 2 km!
E amuzant că ai realizat dintr-odată că sunt 2 km.
Bine.
Conducem. Ai câștigat.
- Singurul câștig de azi. - Minunat!
Minunat! Sunt gata.
N-o să câștig doar asta.
Îl întrecem.
Ce rapide sunt!
- Da! - Bum!
La naiba!
Trebuie să bateți de trei ori și o luați de la început.
Începem la linia roșie, de trei ori, și ne întoarcem
ca întotdeauna.
Karl, poți să nu plângi când o să pierzi?
Nu știi să pierzi.
Gata! Stați!
Nu ai cum să știi să pierzi, dacă nu pierzi niciodată.
Dar știu să câștig.
Bine! Oficial vorbind, Olimpiada din Ramlose, 2023.
Pe locuri!
Fiți gata!
Start!
Haide, Karl!
Așa!
Haide, Lukas! Prinde-l!
Bravo, Karl! Haide, Lukas!
Forțează-te! Asta îți dorești!
Asta îți dorești, Lukas. E în spatele tău, Karl.
Haide, Karl!
Haide, Lukas!
Ia premiul acasă, Lukas! Haide, Karl!
Poți s-o faci, Karl!
Fă-o pentru tine!
Haide, Karl!
Nu a atins!
Haide, Lukas!
A fost ușor, omule!
Serios, aveai rezistență.
Obișnuia să aibă ce trebuie, dar e fără speranță acum.
Ce se întâmplă? Nu suporți critica?
Îți aduc ceva? Apă?
- Îi aduc ceva? - Nu, oprește-te.
- Uită-te la el. - Nu.
- Uită-te la el, omule! - Lukas, lasă-l în pace.
Scutește-mă!
Lukas, are cancer!
- Ai cancer? - Nu am cancer, omule.
Ai o umflătură pe piept.
Și alergi ca un câine de 80 de ani.
Bineînțeles că ai cancer.
- Nu am... - Și transpiri noaptea!
- Transpiră foarte mult noaptea. - Stai!
Ai o umflătură pe piept? Asta nu e ceva
ce pot avea doar femeile? Sau...
De-asta e nașpa.
Nu am cancer.
- Bine? - Bine.
Ai fost la doctor?
Da, bineînțeles. Aștept rezultatele testelor.
- E în regulă. - Nu știi.
Am...
- Zara și copiii știu? - Nu e important.
Nu vreau să se îngrijoreze.
Cine e?
Doctorul?
- Cine e? - Nu vrei să răspund eu?
- Răspund eu? - Nu.
E doctorul?
Sunt Karl Wagner.
Bună, Karl! Sunt Mads, din cabinetul doctorului.
Bună! Da.
Ascultă, Karl, ți-am făcut niște analize
și, conform rezultatelor, am vrea să ne vedem în cabinet.
Poți să vii mâine, la ora 10:00?
Doctorul vrea să discute cu tine rezultatele.
Bine.
Da.
Nu putem
să discutăm la telefon?
Nu, cu aceste analize.
În aceste cazuri, procedura este să vii aici.
În regulă.
- Minunat! - Ne vedem mâine, la 10:00.
Mersi pentru apel. Pa!
O zi bună! Pa!
Care-i treaba?
Ce au spus?
Nivel crescut de infecție, deci...
- Ce înseamnă asta? - E în regulă.
- E un nivel normal. - E în regulă!
E în regulă!
E minunat.
Noroc că nu ai concurat cu mine!
Ai fi fost ultimul!
Ai fi fost bătut măr!
Care-i treaba? Suntem în vacanță, la țară.
Mergem să alergăm. E important să ai echipamentul în ordine.
Parcul Malibu Jack, pantalonii, lanțul...
E important să...
Care-i treaba? Suntem în vacanță, la țară, mergem să alergăm.
E important să ne întindem înainte.
E bunul...
Vin imediat.
Ce naiba?
Tu ești, Oskar?
- Salut, Herman! - Bună!
- Ce mai faci? - Nu ne-am mai văzut de mult.
Și nu ai încetat să crești.
Da, probabil că n-o să mă opresc niciodată.
Cum merge afacerea cu pomii de Crăciun?
Nu merge bine.
În regulă.
Dumnezeule!
A trecut ceva timp de când n-am mai văzut asta.
- Ai mai văzut asta? - Da, cu siguranță.
Mama ta a vrut mereu să fotografiez pozitive.
E o nebunie.
Ce pot face pentru tine?
Speram s-o salvezi.
Pot să încerc.
Trebuie să mă întorc.
Să vedem dacă am manualul.
N-am nevoie de ea. Poți s-o păstrezi.
Crezi că se poate repara?
E ceva ce nu pot repara?
Nu, din câte îmi amintesc.
O să văd.
În regulă.
- Mă uit pe-aici. - Sigur. La jumătate de preț.
Totul.
Sună minunat.
- Ce? - Când se schimbă.
E un proiector-carusel de diapozitive, nu?
Da.
Nu scoate sunete, când se schimbă, pentru că e stricat.
Așa că Herman o să-l repare.
Așa e.
Și asta sună minunat.
Scuze...
Ascultă!
- Clasic. - Nu?
Tare!
Da, îl am pe cel mai bun.
Haide!
Hai!
- Nu-i așa? - Da, sună tare.
Sună minunat.
Trebuie să recunosc.
- E foarte tare! - Un sunet mișto.
Uite o carte de literatură!
Tare!
- Nellerödman, pentru tine. - Mersi, Herman.
Și manualul Kodak.
L-am găsit, o să-l păstrez.
Lasă-mă o săptămână.
Salută-i pe restul, Oskar.
Ești fiul brutarului, nu?
Da.
Îmi amintesc de tine.
Ești Țipă-Rikke, nu?
Țipai de fiecare dată când te certau profesorii, nu?
E ciudat să spui asta.
Da, asta era...
Încă faci asta?
Nu știu.
Mai plângi când trebuie să sari în piscină de la un metru?
Nu.
Nu, nu mai fac asta de mult timp.
Au trecut 15 ani.
Oamenii încă vorbesc despre asta.
- Deci... - Nu e nevoie să mai facă asta.
Pot înceta.
Poți să le spui.
Încă locuiești în oraș sau...
Da, locuiesc aici.
Mănânc aici, înot aici, ocazional.
Lucrez aici, la "Ziarul săptămânal".
Tare!
- Iubesc "Ziarul săptămânal". - Tare!
Îl citesc în fiecare zi.
În fiecare zi?
- "Ziarul săptămânal"? - Da.
Citești încet sau citești articolele de mai multe ori?
Le citesc de mai multe ori.
Câteodată, e minunat să recitești aceeași poveste.
Îmi plac și imaginile.
Serios?
- Tu le faci? - Da.
- Printre altele. - Bine.
Da.
- Drăguț. - Drăguț.
Drăguț, drăguț...
Ochii locali.
Ai un cărucior mișto.
Mersi.
Acesta e din Lituania și e mai dulce.
Adică nu...
Nu vreau să fac mare caz, dar...
Nu-mi amintesc ultima dată când am fost împreună.
Înmormântarea mamei.
Mersi, Oskar.
- Dar a trecut mult timp. - Da.
- Mă bucur să te văd, tată. Te iubesc. - Noroc!
Noroc!
Rahat!
Groaznic!
- Nu e bun. - Nu.
Cred că ar trebui să ne întoarcem la America de Sud.
Nu, am băut destul...
Conduc diseară.
Diseară? Deja?
Da, trebuie să mă întorc acasă, la copii.
Nu poți să conduci. Ai băut.
Da, două pahare.
Nu, fiindcă au 67% alcool, deci peste...
Poate să conducă doar dacă a gustat. Nu e același lucru
cu două pahare întregi.
- Guști puțin. - Am băut puțin.
- Nu, ai luat... - Hei!
Putem să ne oprim
și să fim de acord că eu știu cel mai bine cât am băut
și că pot să vă conduc acasă?
- Bine? - Haide!
Ne simțim bine.
Doar eu cred asta?
Nu simți ce plăcut este să stăm împreună?
Pornește radioul.
Pregătesc niște băuturi.
Puteți pleca mâine. Bine?
Tată, e plăcut să fim aici...
Asta voiam să spun. Ce-ar fi să stăm aici
și să vorbim despre lucrurile care ne lipsesc la mama?
Aduc niște gheață.
Vin cu tine.
Tare!
- Tare, cred că se bagă. - Minunat!
Tată, fă atmosfera mai plăcută.
Suntem obligați să facem asta.
Nu am timp pentru asta.
Nici eu. La naiba, să mergem!
Unde ne grăbim?
Să am grijă de copii, de muncă, de tine.
Frate, se întâmplă același lucru când îl vizităm pe tata.
Mergem. Bine?
- Da. - Karl!
Lukas!
Ce?
Ce naiba...
Hei, știu ce să ascultăm!
Oprește muzica, Lukas! Ce-i asta, tată?
Am spus că nu trebuie să te îngrijorezi.
- Am totul sub control. - Ai totul sub control...
Nu e adevărat, nu-i așa?
La naiba, omule!
Asta e definiția faptului că nu ai nimic sub control!
Dacă William mă întreba ce înseamnă să ai totul sub control,
răspunsul nu ar fi...
Știi ceva? E același lucru să ai
un congelator plin de facturi neplătite!
Înțeleg. Bine?
Facturile astea au șapte ani.
Spune-mi, te rog, că ai rezolvat.
Te rog!
Dar am un plan.
Ai un plan...
- Nu are sens! - Calmează-te, Karl.
Nu, n-o să mă calmez!
Mâine vom sta la masă.
Și vom discuta totul!
- E clar? - Bine.
La culcare! Toată lumea!
- Nu trebuia să plecăm acasă? - Nu plecăm.
Haide, omule! Tocmai ne-a trimis la culcare?
Da, așa cred.
Eu vreau patul pliant.
La naiba!
A durut.
O să fie bine, Karl.
Știu că asta crezi, Oskar.
Adică e tata. Îți amintești când mama...
Oprește-te!
- Ce? - Doar oprește-te.
Bineînțeles că tu crezi că o să fie bine.
Nu rezolvi tu lucrurile. Și nici tata.
Eu o fac mereu.
Da?
Rahat!
O să fim împreună, adică...
Taci și culcă-te.
Noapte bună!
Putem să stingem lumina?
Tu ai venit ultimul.
Oskar, stinge lumina!
Oskar? Serios?
Nebuni.
Karl, te iubesc.
Karl?
Karl!
Karl, te iubesc.
Karl?
Karl!
- Hei, Karl! - Taci dracului odată!
Serios.
- Ce se întâmplă? - Ce se întâmplă?
Nu.
Probabil că vă întrebați de ce stau aici.
Dormim, tată.
Care a fost cea mai fericită zi din viața noastră?
Când m-am născut.
- Nu, a fost o zi groaznică. - Când m-am născut eu?
Nu, nu, zilele voastre de naștere au fost grele.
- A fost greu. - Ce vrei?
Cea mai mare bilă făcută din rom.
Un bărbat.
Soția lui.
Și un vis.
Muzică jazz live, s-a adunat tot orașul...
O bilă uriașă din rom.
Primarul dădea mâna cu mine. Cea mai bună zi din viața mea.
Sânge, transpirație...
Tată, spui că a fost o bilă.
Nu a fost.
- Era un morman. - Oprește-te!
Am mai vorbit despre asta.
Dacă avea forma exactă a unei bile,
masa ar fi fost atât de tare, încât n-ai fi putut să mănânci.
- A existat un motiv. - Pernă de rom.
Am prioritizat gustul, bine?
Oamenii mâncau cu mâna? Sau cum era?
Am făcut 18.800 de dolari într-o zi!
Propun ceva.
Cel mai mare tort buturugă.
Da!
Nu? Cel mai mare tort buturugă.
Nu poate să meargă prost.
O să fie antiglonț. Îl facem și mai mare, nu?
Să câștigăm bani pentru facturi.
Sunteți cu mine?
Da.
E o idee grozavă, tată.
E mai bine decât nimic, nu?
Sună precum cea mai proastă idee din toată lumea.
La naiba, tată! Nu poți să ai mereu o problemă
pe care s-o rezolvi cu un record mondial.
- La naiba! - Lukas...
Nu putem să facem asta fără tine... Micule șef! Nu?
Avem nevoie de urmăritorii tăi.
Doar dacă nu e ceva prostesc...
- Da. - Și trebuie să arate ca o buturugă!
Nu vreau să vin și să văd un butuc
sau o creangă.
Vorbesc serios, tată. Nu fac față.
Nu, nu, o s-o facem!
Karl, dacă planifici totul și afli
cât de mult
trebuie să câștigăm, apoi, iei toate facturile
și afli cât ar trebui să coste buturuga, nu?
Apoi...
Lukas, tu te ocupi de marketing, nu?
Da.
Și eu?
Tu ai grijă să... Stai acasă.
Da, bine.
Nu știu...
Vrei să fac curat sau ce?
Să mături puțin. Bine?
Ca să nu ne îngrijorăm de starea casei.
Ești Houston, nu?
Trebuie să te asiguri că nu avem nicio problemă, da?
Ai un rol foarte important.
Da, ești foarte important, Oskar.
- Dar și eu pot lucra. - Dovedește.
- Cum? - Faci curățenie.
Iar eu o să fac
cel mai mare tort buturugă din lume!
- Da? - Da.
- Acum dormim. - Suntem o echipă?
- Noapte bună! - Cred.
- Noapte bună! - Noapte bună, tată! Te iubesc.
Mersi.
Hei, luminile!
Luminile, la naiba!
Somn ușor!
Inger are gonoree.
Poftim!
Tată, nu mai pot să mănânc tort.
Da, dar acesta nu are membrane.
E unt pur.
De aceea am înlocuit jumătate din unt cu ulei de cocos.
Ce-i cu tine și cu torturile buturugă?
Nimic. Îmi place romul.
În fiecare zi din săptămână.
De aceea am făcut cea mai mare bilă din rom.
Vrei să spui "grămada de rom".
Dar mama ta...
- Ce? - Bună dimineața!
Bună dimineața!
- Bună! - Fac cafea.
- Îți fac și ție? - Nu, îmi fac eu.
E în regulă, mersi.
Am vorbit cu cei de la Agenția de Datorii.
Au spus că e urgent și că va veni cineva azi.
Dumnezeule, a fost rapid.
Da, asta se întâmplă când dai de belea, tată.
- Vrei o cafea? - Da, mi-ar plăcea.
Dar tu, Lukas?
- Cafea? - Nu, mersi.
În regulă, trebuie să găsești toate chitanțele
și rapoartele anuale din ultimii trei ani.
E bun.
Serios?
Are mai puțină membrană.
Dar...
După cum vezi, am încercat să creăm o imagine de ansamblu.
- Da, poate dura. - Poftim!
Da. Nu mai spune!
Mersi.
Speram să facem un aranjament,
pentru că această mică brutărie
este, până la urmă, o instituție a orașului.
Să vedem...
Ai adunat o datorie către stat de 55.729 de dolari.
Iar data scadentă este miercuri, la tribunal.
Bună, Wagn!
Bună, Klaus!
Aș vrea o baghetă și șapte chifle
și un melc pentru atlet...
Tocmai am venit de la supermarket.
E incredibil
că își permit să coacă gunoiul acela.
Chiar lângă tine.
- Da. - Da, așa e.
Întregul oraș mănâncă pâine din carton,
dar nu și eu.
Dacă nu vine de la Wagner, nu vreau.
- E bine de auzit. - Poftim!
Costă 17 dolari. Te rog!
Continuă să faci pâine bună!
Promit că o să fac.
- Ne mai vedem. - Da.
- Pa! - O zi bună!
- Pa, Klaus! - Pa!
Nu înțeleg.
- Adică... - Nu.
Nu ai mai plătit TVA-ul de doi ani.
Pentru că i-am folosit pe toți ca să renovăm locul...
E viața noastră, bine?
Nu are cum să plătească atât.
Nu are cum.
Am făcut o evaluare a proprietății de aici.
Se poate vinde și este estimată la două milioane.
Dar există un credit ipotecar în valoare de două milioane.
Da, dar, dacă vinzi pământul,
poți datora băncii 56.000 de dolari.
Dar acum datorează 55.769 de dolari.
Da, nouă.
Și îi vom primi.
Da, dar...
E în regulă.
Putem plăti. O să plătim.
Atunci, nu aveți de ce să vă îngrijorați.
Nu.
După cum am spus, trebuie plătit până la audiența de miercuri.
Dar...
Aș vrea să vă mulțumesc
pentru acest tort buturugă delicios.
Pa!
Tată, dacă aveam banii ăștia...
Sper că știi că te-aș fi ajutat...
Să nu mai vorbim despre asta.
Avem un plan.
Tortul buturugă.
Bună, Lone!
Oskar!
Ai nevoie de ajutor?
Bună, copii!
Vă e frică de ceva?
Nu, nu!
Nu!
Odată ca niciodată,
erau un mic prinț
și o prințesă foarte mare.
- Nu știu povestea asta. - Nu?
Micul prinț și prințesa mare.
Le era foarte foame
și s-au dus la brutăria Ramlose.
Și au spus: "Scuzați-ne,"
"aveți ceva care să ne țină de foame?"
"Fiindcă ne este foarte foame."
Iar brutarul din Ramlose a spus:
"Bineînțeles!"
"Am cel mai mare tort buturugă din lume."
Probabil că ați observat că sunt în nordul insulei Zealand,
nu departe de Tisvilde, despre care am auzit
din muzică... Nu.
Hei! Sunt în nordul insulei Zealand.
Nu se întâmplă prea multe aici, iarna,
dar, în curând, va avea loc o nebunie!
Vor încerca să mănânce tot tortul.
Mâncau.
E până la lună?
E până la lună!
Aici am un tort buturugă normal.
Dar este...
În curând, veți vedea cel mai mare tort buturugă din lume!
- Rahat, omule! - Și știți ceva?
Buturuga există în viața reală.
Uite!
E un pliant. Îl dați părinților.
Ai o soră mai mare?
Dă-i-l și surorii tale,
fiindcă toți prietenii tăi vor vrea să mănânce din el.
- Nu vă place tortul? - Ba da!
Nu vă place tortul, nu?
Da!
Ne pare rău că nu mai lucrezi aici.
Da.
Am văzut că ați luat poza cu ea de pe hol.
Clasa ei nu mai este, așa că...
Ne-am gândit că e mai bine așa.
Da.
Mă bucur că te-am văzut, Lone.
Oskar!
Ai grijă de tine, da?
Hei, care-i treaba, Lukas? Sunt Jamie.
Ne-am adunat la casa de vară.
Noroc!
Vizitează-ne, prietene. Pe curând!
E prea ușor.
Va cădea, dacă va fi mai mare.
Fă-l mai dens.
Da, dar există o balanță.
Trebuie să-l poți mânca. Nu să aibă gust de nisip, nu?
Atunci, lasă-l moale și pune niște suporturi.
Cum fac la burgeri.
Numerele sunt gata.
Cifrele.
În medie, iei patru dolari pentru o cafea.
Și încă trei dolari pentru o felie de tort.
Cu pâine, lapte, suc și restul.
O să presupunem că fiecare client va cheltui în medie 10 dolari.
Poate, mai mult. Înseamnă că, sâmbătă, avem nevoie
de 5.000 de clienți, altfel, brutăria se va închide.
Da.
5.000. Da. Aș spune că o să reușim.
5.000, tată.
E mult.
Trebuie să spun
că, în lumea mea, ăsta e un proiect nebunesc.
Trăiești de pe o zi pe alta de zece ani.
Nu funcționează.
- Chiar și mama... - Nu, încetează. O să funcționeze.
Trebuie doar să ne apropiem de sumă.
Asta contează acum.
Ascultă ! Sunt o instituție a orașului,
oamenii vin de departe ca să cumpere pâine de la mine.
Câți locuitori are Gribskov? 41.000.
5.000 nu înseamnă atât de mult.
- Asta e important acum. - Sunt cu tine, tată.
Stai liniștit, dar trebuie să cunoști și realitatea.
O să funcționeze. Știu...
O să fie bine.
Știu.
Răspund eu.
- Hei! - Bună!
Mă urmărești?
Da, am venit să-mi iau "Ziarul săptămânal".
Nu...
Am venit să-ți dau asta.
M-am gândit că v-ar plăcea. Sau ție...
- Da, cred că e o știre. - Bine.
- Cel mai mare tort buturugă. - Da.
Distractiv! Tatăl tău îl face?
Da, tata îl face.
- Bine. - Da.
A făcut și cea mai mare bilă de rom,
așa că m-am gândit că ți-ar plăcea să vii
și să scrii un articol.
Ar fi foarte interesant.
- Da. - Tare!
- E ceva pentru noi. - Minunat!
Putem să venim mâine, să-i luăm un interviu?
- La brutărie, la 11:00? - Da, ar fi tare.
Dacă vrei, putem pune anunțul pe site, la rubrica "În desfășurare".
- Poți? - Da.
Ar fi tare.
- Mersi. - Pot să păstrez asta?
Da, te rog.
- Mai am 5.500. - Dumnezeule!
Nu e foarte sustenabil, dar...
Nu, dar a fost decizia mea. Trebuiau printate, deci...
- Da. - E important să le printezi.
Da.
Hei!
- Salut! - Mă bucur să te văd.
Ce faceți?
- Ce faci, Luke? - Alătură-te, omule!
Aveți bere?
Avem tot. Vin, alune, orice.
Aveți de toate, nu?
Erau 50.000 de oameni care strigau
"Jamie, Jamie, Jamie".
A fost o nebunie. Ce credeți că s-a întâmplat când am urcat pe scenă?
S-a oprit sonorizarea.
Mă gândeam: "Nu!" Stăteam acolo, înghețat, gândindu-mă
că singura modalitate prin care se poate rezolva
este să iau microfonul
și, dintr-o mișcare,
de pe marginea scenei, să ajung în mulțime.
În acel moment, am auzit muzica.
E cel mai nebunesc lucru pe care l-am experimentat.
Trebuie să fii acolo, frate. A fost o nebunie.
Sună ca...
Sună ca o nebunie.
A trebuit să-l vizitez pe tata.
Are o brutărie mică în apropiere, nu?
- Da. Brutarul din Ramlose. - Da.
Ramlose, da.
Vrea să facă cel mai mare tort buturugă...
- Da, e ciudat. - E interesant.
- Da... - Bună alegere!
E adevărat că ai o campanie pentru aeroportul Roskilde?
Da. Le-am spus celorlalți că sunt mulți care caută
un brand matur, ca tine.
De exemplu, aeroportul Roskilde.
Da, așa e.
Dar e amuzant.
Am făcut și eu o campanie pentru SAS, acum câțiva ani.
A fost difuzată în 92 de țări.
Nu știu dacă ai văzut-o.
- Bineînțeles. - Da, da...
A fost mare...
Cred că e foarte ciudat
că ești aici și spui lucruri urâte despre mine, pe la spate.
Nu spun lucruri urâte pe la spate, Lukas.
Bine.
- Te încurajez. - Da, asta faci.
Da, asta fac.
Știi ceva? Mi se pare
că ești ca toți ceilalți.
De îndată ce apare o problemă, pleci.
Lukas, e munca mea.
Înțeleg acum.
Știi ceva? Eu... Nu cred...
Nu cred că ar mai trebui să colaborăm.
Au fost anunțați toți clienții.
Clubul de fotbal a postat un anunț.
- Există și un articol online... - Nu cred că e de ajuns, tată.
Chiar nu cred că e de ajuns.
Am depus puțin efort.
Locul arată minunat, Oskar. E important.
Da. Încerc să spun
că, dacă Lukas le spune urmăritorilor săi, o să reușim.
- Asta cred. - Da, cu siguranță.
Ne-ar ajuta.
Dar voiam să spun
că eram în cameră
și era un pliant de la evenimentul cu bila de rom...
N-o să postez nimic despre nicio buturugă.
Ce?
E ridicol.
- Da. - Lasă-l...
Nu, nu. Ai dreptate.
Sunt de acord cu tine.
Cu toții credem că este o situație ridicolă.
- Dar îl ajutăm pe tata. - Calmează-te.
Putem să fim de acord că îl ajutăm pe tata?
- Sigur. - Chiar dacă e ridicol sau nu?
- Da, bineînțeles. - Ce dracului e asta?
Serios, omule.
Unul e lăudat
că dă cu aspiratorul,
iar celuilalt nu îi pasă de familia sa.
Nu pot să fac parte din ea!
Dumnezeule, de ce nu înțelegi?
Calmează-te.
Nu. Sunteți blocați în trecut.
Tată, îți plângi de milă.
E jalnic.
Oskar, ce se întâmplă? Are 32 de ani.
Intră într-o peșteră și nu poate să dea ochii cu lumea reală!
Ce dracului, omule?
- Rahat! - Da, fugi, cum faci mereu.
Ca mama. Pleci...
... pentru că e prea greu.
Îți bagi coada între picioare
și ne lași nouă rahatul.
Îți promit, dacă copiii mei se comportau așa...
Copiii tăi...
Cei care o să crească fără un tată?
Da?
Ce? De ce ar spune asta?
Karl avea o umflătură pe piept,
s-a dus la doctor și a spus că e doar o infecție. Nu, Karl?
Nu-i așa, Karl?
De ce n-ai spus nimic?
Ce să spun?
Tată, la naiba!
Nu sunteți în stare să aveți grijă de voi.
Cine ar avea grijă de mine?
Lukas!
La naiba!
Hei!
- Ai venit. - Da, e munca mea.
Da.
Și eu mă bucur să te văd.
Da.
Dar n-am spus asta.
Așa e.
Dar am văzut cum te uiți la mine.
Ce...
Deci...
De ce să faci cel mai mare tort buturugă?
De ce să călătorești pe lună?
De ce să navighezi vestul Europei?
Pentru că oamenii sunt făcuți pentru lucruri mărețe, nu?
E brutăria ta?
Da.
Am făcut-o împreună cu soția mea.
De acum cinci ani, e locul nostru.
Unde e soția ta?
Nu mai este printre noi.
Eu...
Îmi pare rău...
Credeam că este încă...
Da, este încă locul nostru.
Doar pentru că nu vine la muncă
nu înseamnă
că nu poate fi locul nostru, nu?
Este.
Chiar este.
- Bineînțeles. - E în regulă.
Ai urmat o pregătire oficială?
Nu.
Nu am fost la facultate.
Autodidact, cum se spune.
Lily era educatoare și adora să lucreze cu copiii.
Însemna mult pentru ea, ca și Oskar.
E băiatul mamei.
Da.
Când a devenit aglomerat, Lily a trebuit să intervină.
Îți spun unde să tai.
- A intrat? - Da.
- Așa! - Bine.
- S-a rupt? - Aici.
- Ai reușit? - Da.
Apropo, l-ai sunat pe doctor?
Dacă nu încetezi, plec.
Karl, sunt doar îngrijorat. Bine?
Dacă ai emoții, pot să sun eu.
Nu înțelegi, nu?
Deloc.
Cine s-a ocupat de tot când s-a îmbolnăvit mama?
Eu.
Ce se întâmplă dacă mă îmbolnăvesc eu?
Ne ai pe mine, pe Lukas și pe tata și...
Bineînțeles.
Aduc acoperișul.
Hei!
- Hei! - E bine?
Nu mă lasă să mă apropii de el.
Are nevoie?
Da.
Și eu.
Cum a mers cu tata?
Minunat. E foarte drăguț.
Bine.
Vrei să pleci și să lași...
Totul.
Acum?
Și cortul?
Lasă-l.
Haide!
Hei, dragule, am sunat să văd ce faci.
Venim la prima oră,
să te ajutăm să amenajezi totul.
Ai vorbit cu doctorul?
Sună-mă când primești mesajul.
Te iubesc. Pa!
Simți abisul?
Ce vrei să spui?
Acoperă-ți urechile, ca să simți oceanul.
E amuzant că pot.
- Nu? - Da, e nebunesc.
Tatăl meu e surd.
Căutăm mereu locuri unde simțim sunetele.
Ca aici.
A fost greu în copilărie să nu poți vorbi cu tatăl tău?
Nu cred.
La prima întâlnire a părinților mei,
după ce s-au sărutat și și-au luat rămas-bun,
tatăl meu s-a îndepărtat de ea cu spatele.
Mama l-a întrebat
de ce face asta,
iar tata a spus că nu putea să audă,
dacă ea voia să-i spună ceva romantic.
Amuzant...
Sunt împreună de atunci.
Tu și mama ta?
Vorbeați mult?
Tot timpul.
Cei mai buni prieteni.
Avea un aparat de fotografiat mai vechi decât al tău.
Era fotograf.
- Serios? - Da, făcea multe poze.
Bine.
Am o cutie plină cu aparate acasă la tata.
- Așa e? - Da.
Nostim!
E greu fără ea?
Da.
Foarte...
Am venit acasă ca să reunesc familia, dar nu mă descurc deloc.
Deci...
Nu merge bine.
De ce?
Fiindcă suntem patru bărbați care...
Suntem doar patru bărbați.
Da.
Am o idee.
Haide!
30 de secunde.
Pentru ce?
Pentru o nouă fotografie.
Haide!
- Pune-l în buzunar. - Bine.
Haide!
- Nu vorbești serios. - Haide!
- Nu pot. - Oskar!
Fii serioasă!
Haide, Oskar!
E prea frig!
Nu pot.
Ba da, poți! Haide!
- Nu pot. - Mă lași așa?
Haide!
Cum vrei. Pa!
Scuze!
Lașule!
Tu ești?
Da... Nu eram atât de bătrân.
Drăguț...
Pe atunci.
Poți să iei ce vrei.
Nu le folosesc.
E o nebunie.
Da, e un aparat mare.
Nu... Glumești, omule.
- Un aparat mare și vechi. - E un Mamiya RB67.
E ridicol.
Bine.
Ține asta.
Gata?
Stai puțin.
Mi-am udat chiloții.
Ce nebunie!
Da.
Asta e tare.
Îl avea în fiecare vacanță.
E pentru toate ocaziile.
- Poți? - Da.
E tare.
Cum naiba...
Așa.
Ce faci?
Cum adică? Am deschis...
Mai întâi trebuie să derulezi rola, altfel, se va distruge.
Nu știam că are o rolă înăuntru.
Bineînțeles. Poți să-ți dai seama.
- Ești gata? - Da.
Bine.
Bine! Ești serios.
Stai nemișcat.
- Nu mă mișc. - Ba da.
- Ba nu. - Ba da.
Bine, dacă stai nemișcat, o să fac poza în unu,
doi,
trei...
- Operă de artă. - Da.
- Bine.
Fotografiază-mă din partea mea bună.
Știi că e degeaba, nu?
- De ce? - Fiindcă ai stricat rola.
Dar arăți bine.
Pot să-l împrumut?
Da, bineînțeles.
Mersi.
- Poftim! - A ieșit bine?
E sortată.
- Minunat! - Mai pot lua o felie?
Da.
Cât avem?
2.200 de tranzacții.
Dar cheltuie mai mult decât am anticipat.
- E bine. - Fantastic!
Fără urmăritorii lui Lukas e uimitor.
- Mulțumesc. - Da.
Am ceva pentru tine, prietene.
- Pentru domnul. - E a treia porție.
- Poți să mănânci, nu? - Și aici?
- Cine a comandat asta? - Eu. Mersi.
- Tu. - Da.
- Poftim! - Mersi.
- Poftă bună! - E minunat.
E pe drum.
O să fie zece dolari.
Cât am făcut?
30.500 de dolari. Mai avem.
Poate că sunt de ajuns.
Le putem plăti mai mult de jumătate din sumă.
Trebuie să fie de ajuns.
Nu este.
Am adus 35.800 de dolari în numerar.
E o parte uriașă a datoriei totale.
Sincer, noi...
Arătăm că suntem dispuși să plătim datoria.
Ar trebui să găsim o soluție.
Există oameni care datorează mai mult.
Nu e suficient.
Ne vrem banii.
Pe toți.
Au o creanță pentru toate datoriile plătite.
- Da. - Minunat!
Când ne-am întâlnit? Acum o săptămână?
Într-un timp atât de scurt, am făcut rost de mai mult de jumătate din sumă.
Da. Probabil că puteți avea
restul sumei... În ce perioadă?
Trei-patru luni. Dar tatăl tău va avea o nouă datorie.
Datoria nu e de acum o săptămână. E de câțiva ani.
Nu va ieși niciodată din datorii cu brutăria aceea.
Brutăria e viața lui.
E tot ce are...
Trebuie să...
Nu puteți să...
Trebuie să faceți ceva.
E viața lui,
de care trebuia să aibă mai multă grijă.
Ei bine...
Tată!
Bună, Klaus!
Bună, Wagn!
Ce ai în coș?
Sunt...
... ingrediente pentru baba ganoush.
Facem o seară grecească, Wagn. Ar trebui să încerci.
Ingredientul secret este vânăta organică, este...
La naiba, Wagn!
E pâine.
Inflația și...
Tată...
Îmi pare rău.
Luați-vă la revedere, copii!
Ne mai vedem, unchiule.
Pe curând!
- Te iubim. - Ai grijă de tine.
- Perfect! - În mașină!
- Ne vedem. - Pe curând, chipeșule!
- Da, ai grijă de el. - Bine.
- Hei! - Care-i treaba?
Ce trebuie să-ți spun ca să te duci la medic?
- Oprește-te. - Nu, vorbesc serios.
- Ce trebuie să spun? - Te rog, doar...
Nu. Poți să te duci la doctor, te rog?
Nu durează mult.
Poți să încetezi când îți zic?
Nu mai suport.
Vorbești tot timpul.
- Taci dracului, omule! - Taci!
Taci dracului și du-te la doctor!
Du-te la doctor, Karl!
Vorbesc serios!
Te rog, te rog!
- Te rog! - Dă-mi geanta.
- Haide!
Hei!
- Du-te la doctor! - Ce faci?
- Te rog, du-te la doctor! - Încetează!
- Oskar! - Te duci la doctor, te rog?
Oskar, oprește-te!
- Te rog, te duci? - Dă-mi drumul!
Lasă-mă!
În mașină, haide! Plecăm.
Scuze...
Karl!
Îmi pare rău.
Eu mă ocup.
Eu sunt responsabil, pentru că mama e bolnavă.
Știai că a fost primul
jucător danez care a câștigat Balonul de Aur?
Și a fost primul...
Tată!
Ce faci? E târziu, tată.
Bună!
Nu pot. Nu.
- Du-te la culcare. - Voi, băieți...
Vreți mereu să mă duc la culcare.
Ce-i asta?
E casa mea.
Deșteaptă mișcare, nu?
Ca să mă duci la culcare.
Nu.
Noapte bună!
Ce naiba, Lily?
Te poți muta? Ocupi tot spațiul.
Hei, care e treaba?
Hei, frate!
Ce e asta?
Nu mai rezistă.
Oskar, nu pot acum.
- Trebuie să vii să-ți iei la revedere. - Trebuie să închid.
Bună!
Oskar e acasă?
Da.
- Oskar? - Hei!
Tocmai am fost
să fac poze în cimitirul Garbage-Finn și m-am gândit să trec pe-aici.
Bine.
- Pot să intru? - Da.
Sau...
Așteaptă puțin.
Bine.
Am adus poze.
Am și pozitivele pentru carusel.
Nu ai dat niciun semn după eveniment.
Am o perioadă...
Se pare că te descurci foarte bine.
Nu voiam să te încarc cu problemele mele.
Da.
Îmi plac problemele.
Uite...
Tare!
Brutăria a însemnat totul pentru părinții mei.
Ce?
Am simțit că pe tatăl tău
îl interesa mai mult cum era brutăria înainte, nu acum.
Și că mama ta lucra acolo de nevoie,
nu că și-ar fi dorit.
Da, bine.
Poate că trebuie să depășești momentul.
Și să răspunzi la telefon, da?
Da.
Rikke!
Bine, bine...
E frig!
- Ce se întâmplă? - Ajută-mă!
Trage, trage!
- Dă-mi portofelul! - Rahat, omule!
Ce faci?
Nu e amuzant.
Am încercat să te sun, dar n-ai răspuns...
Bine. Ce vrei?
Îmi lipseai și...
Ai cinci minute, să vorbim puțin?
Nu știu dacă ai fost salvat.
Taci din gură!
M-am întors în grupul bisericii și avem aceste ședințe,
în care vorbim despre vin.
Tata are nevoie de noi.
Nu îi merge bine.
Da... Și...
Nici Karl nu e bine. Nu știu dacă...
Oskar, oprește-te! Serios.
Nu pot acum...
Nu poți să te prefaci, ca restul?
Nu.
- Nu? - Nu, nu pot.
- Nici asta nu poți să faci. - Nu. Și nici tu n-ar trebui.
Știu ce încerci să faci.
Încerci să mă enervezi, ca să plec, dar nu se va întâmpla.
N-o să plec niciodată.
Toată lumea pleacă, Oskar.
Nu te-a părăsit.
Era aici dacă mai era printre noi.
Iar acum tata are nevoie de noi.
Și Karl. Și nu pot face asta singur.
Am nevoie de ajutorul tău.
Nu pot singur.
Trebuie să fim puternici împreună.
Doi bărbați puternici, care ridică greutăți împreună.
Cu mușchi, care fac duș...
Nu, nu!
Și își dau cu spumă.
Și se cântăresc împreună. Nu așa se face?
Vrei să facem sport?
Nu, vreau doar să facem duș.
Te rog, taci din gură!
Tată!
E în brutărie.
În brutărie?
Da.
Salut, tată!
Bună!
Tată, ce...
Ce faci?
Gătesc.
Nu poți fi aici...
Ba da.
E locul nostru.
Vă amintiți măcar cum arăta
înainte ca mama voastră să renoveze?
Cât de mult am investit?
Ne amintim, tată.
Dar nu mai există "noi", nu?
Doar tu.
Te trezești noaptea,
vii aici
și gătești până dimineața.
Ești plin de datorii.
Nu pare
că ești fericit.
Dar...
Mama voastră a sacrificat totul pentru acest loc.
Nu a sacrificat totul pentru acest loc.
Ci pentru tine.
Pentru noi.
Încă suntem aici.
Da.
Și asta mă bucură.
Iar Lily nu mai e aici.
Deși, câteodată,
când merg aparatele, am impresia că este și ea aici.
Apoi, mă gândesc că, dacă mă întorc, e în spatele meu, dar nu e.
Nu.
Unde e fratele vostru?
Ce vreți la cină?
Spune "pizza".
Pizza, bine? De care?
- Bună! - Ce faceți...
Ce faceți aici?
Avem o rezervare, trebuie să plecăm.
William are antrenament de fotbal la 16:30.
Dacă e serios,
cred că aș avea nevoie de puțin ajutor pentru activitățile de zi cu zi,
ca să ne putem coordona...
Zara are un job nou, deci...
N-o să fii niciodată singur.
Bine?
Mersi.
E de ajuns.
- Karl Wagner? - Da.
- Vino cu mine. - Da.
Karl!
Iată cum stau lucrurile...
E bine că ai venit atât de devreme.
Mostrele pe care le-am primit de la doctorul tău
arată semnele unui cancer de sân.
În stadiu incipient.
Nu s-a extins la noduli,
nu ai nimic la axile.
Îți sugerăm
să facem o procedură chirurgicală minoră,
ca să îndepărtăm tumora.
Bine.
Ce...
Ce înseamnă asta?
Karl, la vârsta ta și cu fizicul tău,
datorită stadiului incipient,
suntem optimiști în legătură cu progresul tău.
Și avem rezultate pozitive în urma tratamentului.
Din fericire, ești în formă bună.
Da.
O să trecem peste.
Da.
- Unde e omul momentului? - Unde e?
Aici era!
Crăciun fericit!
- Mă bucur să te văd. - Bună!
Bună!
Bine, copii, descălțați-vă.
N-o să tacă.
Mulțumesc.
Noroc!
- Noroc! - Crăciun fericit!
Mă bucur să vă văd.
- Crăciun fericit! - Noroc, tată!
- Noroc! - Te iubesc.
Și eu te iubesc.
Ce s-a întâmplat?
Taci din gură!
- Ce faci? - Vrea și Ellie.
Beau acum cu tine.
Imaginează-ți că e tequila.
Tare!
Încă preferi tequila?
Ce mă întrebi?
Trebuie să fii atât de... Sunt copii aici.
- Vă vedeți? - Sunteți împreună?
Am fost invitată azi, deci...
Bineînțeles, asta spune multe.
Cred că ar trebui să ciocnim un pahar pentru asta. Se mărește familia.
Nu avem dubii în privința voastră.
Mă gândeam la o excursie în Barcelona.
Am auzit că se pronunță "Barthelona".
Bună!
Iau cursuri de spaniolă de două ori pe săptămână.
Acolo ai cunoscut-o pe Lise?
- Cine, Lise? - Cine e Lise?
Vă puteți calma.
Suntem colegi la cursurile de spaniolă. Asta e tot.
Noroc!
Pun pariu pe zece dolari că Oskar face parte dintr-o schemă piramidală
și vrea să ne vândă un set de săpunuri.
Sper că nu.
- Oskar! - Da.
Cum merge seminarul?
Mulțumesc de întrebare, Zara. E frumos din partea ta.
Mi-am păstrat creditele, așa că am început de unde am rămas.
Mai am un an și jumătate.
- Bravo! - Suntem impresionați.
Karl, Oskar a spus că ești în afara pericolului.
Așa e. Am primit rezultatele. Nu mai am cancer, deci...
Nu știi niciodată, dar acum sunt sănătos.
Probabil că încă ești încet.
Da, nu poate fugi de asta.
Nu, de mine.
Ei bine...
Am o mică surpriză pentru voi.
Am găsit ultima cameră foto a mamei.
Și...
Rikke, ea e...
A vrut să împrumute camera, așa că...
I-am dat-o. Înăuntru era ultimul film al mamei.
Și am...
M-am uitat puțin.
Cred că ar trebui să vedem împreună pozele.
Nu cred că e necesar.
Cred că mă duc să iau budinca de orez.
Hei, stai jos!
E o idee bună.
Mi-ar plăcea să văd, Oskar.
Cu drag.
Minunat!
Bine.
Gata?
Un tip chipeș.
Încă un tip care arată bine.
O broască?
- Piticul. - Cum îl cheamă?
Adormitul sau Supăratul? Care e el?
Nu, cred că...
- Cum îl cheamă? - Adormitul.
Adormitul? Atât?
Se dormea mult.
Laurel și Hardy.
Și puțin speriat.
Puțin surprins.
Cine-i puștiul?
- Știți cum sunt afacerile. - Da.
Sau te jucai "Șarpele".
- Asta e? - "Afaceri".
Cred că da.
Ar putea fi orice.
Ce poate să...
Foarte drăguță.
E frumoasă.
Da, era.
Foarte drăguță.
Băieții mei,
Sunteți răniți
Și mă răniți și pe mine.
Dar trebuie să știți Ceva important...
- Stai! Ce? - Ce se întâmplă?
- Apasă din nou. - Da.
- Ce? - Ce se întâmplă?
- Asta e tot?
Nu, se pare că, dacă deschizi camera
și scoți rola, ultimele poze
se strică și...
Oskar, nu vorbești serios.
Ba da.
Ai deschis camera?
Da...
Tipic ție.
Ai distrus ultimele cuvinte ale mamei pentru noi?
E cel mai nasol lucru pe care l-ai făcut...
La naiba!
Așa e.
La naiba, Oskar!
Nu e amuzant deloc.
Nu, nu e amuzant deloc.
Dar arăta bine.
Chiar dacă era bolnavă, arăta bine, nu?
- Da. - Atât de frumoasă...
În special, poza cu...
Am câteva poze cu ea în costum de baie...
- Da. - Nu, nu!
Tată!
- Serios? - Mi-ar plăcea să le văd.
Tată, te rog, nu!
- Vrea să le vadă. - Tată, le poți vedea altă dată.
Bine, stai puțin.
Cine era?