Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Azt hiszem, hazaérve az első dolgom az lesz,
hogy csinálok egy nagy tál csokis gabonapelyhet,
aztán ledarálom a "Nővérképző"-t.
Hol van az otthon, Oskar?
Most épp a bátyámnál, Karlnál,
aki nagyon kedves, csak kicsit feszült...
Olyan, mint egy wellness.
Szörnyű ez az egész.
Járt Gribskovban azóta, hogy az édesanyja elhunyt?
Nem, nem járt.
- Mi az? Nem jártál. - Nem jártam.
Ajánlottak valami gyászfeldolgozást vagy ilyesmit,
de csak egyszer voltam.
Minden sztori olyan családokról szólt,
akiket összehozott, hogy elveszítettek valakit,
és az egész úgy tűnt,
hogy az, aki elment, valami kötőanyag lett közöttük.
Ez nekem nem ment.
- Tehát önöknél nem ez történt? - Egyáltalán nem.
Lehet, hogy azért nem ment soha vissza,
mert látta volna, hogy ő nincs már?
HÁLÁS VAGYOK. CSINÁLD TÖBBET AZT, AMI BOLDOGGÁ TESZ!
JOBB IDŐK
Zahra és a gyerekek holnap reggel hazajönnek.
Alig várják, hogy lássanak.
Arra gondoltam, nem lenne kedved eljönni velem apához?
Nem. Miért?
Mert a pszichiáter azt mondta, ez segíthet,
hogy túljussak anyán...
Hagyd ezt abba! Komolyan, mi ez a hely?
Tizenhárom alkalom,
aztán hazamész és traumatizálódsz újra.
Aztán megint be a rendszerbe,
és ők megkapják az állami támogatást az újabb ügyfélért.
Hát nem látod?
Igen, de azért, mert le kell zárnom a...
Tovább kell lépned!
Most már tovább kell lépned.
Nem?
Nem kell elmenned apához.
Szomorú voltál, szívás volt.
Nem működött, próbáltad.
Próbálj ki valami mást!
Kitöltöttem a jelentkezési lapodat a főiskolára.
Holnap odamegyünk.
Találkozol velük, visszakapod a régi diáklakásodat.
Észre sem veszed, és már nem is vagy szomorú.
Hahó!
Mi a fenét csinálsz?
Aludhatok veled?
- Nem, dehogy. - De nincs itt senki.
A gyerekek se. Nem alhatok itt?
Nem akarom, hogy egész éjjel a fülembe horkolj.
Miért nem jó a nappali?
Mert nagyon nagy és túl sok az ajtaja.
Nem normális, mennyi ajtó van ott,
mindenhonnan megtámadhatnak.
Hagyd abba!
Hatalmas dupla ágyad van.
- Csak 160 centi vagy, elférnénk. - Éjnek évadja van!
Nem hagynád ezt abba?
- Miért suttogunk? - Azért, mert...
- Nem tudom. - Te kezdted.
- Te suttogtál. - De te kezdted.
Akkor alhatok William ágyában?
Nem. Alhatsz a nappaliban.
Hé, Karl!
Miért vagy ilyen csapzott?
Jó, menj be, de ennyi volt!
Nem akarok több baromságot hallani.
Jó éjt!
Apa szerint baj van a fejeddel.
Büdös a szád, Willy. Szart ettél vagy mi?
Hé! Kelj fel! Fél nyolc van.
Kérek egy ölelést!
- Jó látni titeket! - Jó reggelt!
- Jó reggelt, Zahra! - Szia, szépfiú!
De jó újra látni!
- William! Ez meg mi? - Gusztustalan.
- Igen, az. - Gusztustalan vagy.
Ez is és ez is...
William! Ezt nézd!
Ez bolond.
Persze, drágám. William, a táska!
Gyere már!
Indulunk a suliba.
Szívem! Munka után érted megyek.
Tessék!
- Mikor érsz haza? - Négy körül.
- Oké, délután négykor. - Kicsim! Szállj be!
- Övet becsatolni! - Ma dokihoz megyek, szóval...
- Karl Wagner? - Igen.
Beidézték a bírósági végrehajtóhoz.
- Minden le van írva. Viszlát! - Viszlát!
Mi az?
Nem fontos, mennünk kell.
Szia! Vigyázz magadra!
Szuper.
Hívnak, ha készen állnak.
Miért mész a bíróságra?
- Mi? - Le vagy égve?
Nem vagyok leégve. Nem láttad a kocsit? Lízingelt.
Három év. Bumm!
Az év értékesítője, kétszer egymás után.
- Két évben is? - Igen.
Akkor mi az?
Apa.
- Apa van leégve? - Nem, nem.
Csak kezes voltam valami gépvásárlásnál.
Minden rendben. Apa jól van.
Oké, de ha minden rendben, nem kéne bíróságra mennie.
- Menjünk oda együtt! - Mi?
- Nem megyünk most apához. - Még van idő, mielőtt hívnak.
Erre nincs időnk.
Csak menj be oda, oké? Két hónapja voltam apánál.
- Jól van. - Két hónap hosszú idő.
Semmi sem történt két hónap alatt.
- Közel van. - Nem nyitok vitát.
Nem megyünk apához.
Most magadra gondolj!
Ez most rólad szól, oké?
Jól van.
Oskar! Jöjjön!
Szuper, menjünk!
Gyerünk, lélegezz!
Oké?
Nem. Figyelj, Karl! Úgy érzem, nem vagyok képes erre.
Miért?
Mi van, ha kérdezgetnek?
Persze hogy kérdezgetni fognak.
Interjúd lesz a tanárképzőn.
Jobb, mint a segély.
Szóval bemegyek, leülök,
és egy csomó kérdést tesznek fel?
Például...
hogy mi a nevem? És erre mit mondjak?
- A nevedet. - Mondjam a nevemet?
Kezdetnek jó.
Azt mondom: "Jó napot! Oskar vagyok." És rokkant?
Nem vagy rokkant.
Érzelmi rokkant!
Hagyd abba!
Hagyd ezt abba!
Ne mondd ezt nekik!
Légy végre férfi!
Szerintem ez nem gender kérdés.
Jó, akkor légy végre nő, mit érdekel engem!
Csak szedd össze magad!
Jól van. Oké.
Jó. Lélegezz!
Mély levegőt!
Most nézz rám!
Tudom, hogy képes vagy rá.
Tudom.
Csak mosolyogj, légy boldog, légy önmagad, és menj be!
Király. Gyerünk!
Csak várj meg itt, jó?
Miért? Hová mész?
Orvoshoz.
A melled miatt?
Láttam, hogy tegnap megfogtad.
Csomó a mellkasán, éjszakai izzadás, alvászavarok.
- Igen. - Értem. Hadd nézzem meg!
- Bal vagy jobb? - Itt.
- Leengedheti a karját. - Jó.
Hadd nézzem! Igen.
Jól van. Igen.
- Itt? - Igen.
Vannak más tünetei is?
- Igen. Nagyon fáradt vagyok. - Értem.
És az anyánk öt éve rákban halt meg, szóval...
- Oké. - Elnézést.
Nem, semmi gond. Minden információ fontos.
Azt mondanám, hogy csak egy kis fertőzés.
Ezt próbálják jelezni a nyirokcsomói.
- Oké. - Szóval...
- Mellrák volt, és... - Oskar! Maradj ki ebből!
De férfinél is lehet, nem?
Igen, lehet.
Nagyon ritka, de lehetséges.
De nem hinném,
ebben az esetben.
De örökletes, nem?
Igen, lehet örökletes.
- Igen. - De mint mondtam,
nem hiszem, hogy erről lenne szó.
- Rendben? - Igen. Ez nagyszerű.
- Nem kéne egy... - Befejeznéd?
Talán egy vérvételt érdemes lenne kérni, ha már itt vagyunk.
Igen, kérhetnék...
kérek laborvizsgálatot.
Hogy igazoljuk a banális fertőzést.
Igen, legyen úgy!
Az anyánknál volt vizsgálat, tudja, a mellében...
Nem tartom szükségesnek a mammográfiát.
De szeretnénk olyat.
- Mammográfiát akar? - Igen.
Tudják mit? Csinálunk laborvizsgálatot és mammográfiát.
A biztonság kedvéért.
Így meggyőződhetünk róla, hogy ez egy egyszerű,
közönséges fertőzés.
- Rendben? - Jó. Csináljuk így!
Igen, de...
Komolyan nem tudom, mit csinál.
Ezt nem értem. Mi folyik itt?
Mit csinál? És ki vette fel?
Láttad a parfümreklámot, amiben benne volt?
- Ja, tényleg! - Nagyon vicces.
Ideges vagy, hogy mit mond az orvos?
Nem tudnád csak...
abbahagyni ezt, hogy mindig mindenről beszélni akarsz?
Rohadt idegesítő.
- Oké? - Bocs. Csak aggódom miattad.
- Aggódsz miattam? - Igen.
Na jó.
Csináltak mammográfiát, vettek szövetmintát, és igen...
nem akarok beszélni róla.
- Rendben? - Oké.
Jó.
Amúgy apával kapcsolatban igazad lehet. Meg kéne látogatnunk.
Nem ülhet a bíróságon úgy, hogy fogalma sincs, mi van.
- Tényleg? - Igen.
Menjünk! Igen.
- Családi kiruccanás! - Csak megyünk és jövünk.
- Rendben? - Igen, persze.
Nem akarom, hogy ott mélázz mindenféle régi dolgon.
- Oké? - Oké. Megígérem.
De ezt a bazári majmot is visszük.
Nekem mindegy.
Karl!
Roadtrip!
Helló, srácok!
Tessék. És neked is.
És mikor is jön ki a kislemez?
Azt hiszem, tizenkettőkor.
- Igen, éjfélkor. - Ez őrület lesz, haver.
A turnébusszal megyünk, vagy Ellie szerezzen egy kocsit?
Nézd, a dolog úgy áll...
Ellie! Imádok veled dolgozni, és tesó, ezer éve együtt vagyunk.
De az Uni valami újat akar a következő albumhoz.
Valami modernebbet, egy kicsit fiatalosabbat.
- Csak most az egyszer. - Oké. Ez üzlet.
Szóval most ez van, aztán...
majd találkozunk, ha visszajöttem.
- Persze, találkozunk. - Király.
Jó volt látni.
- Találkozunk, tesó. - Igen.
Mi a franc volt ez?
Mondtam már. Túl öreg vagy ehhez a márkához.
Igen, mondtad, és értem is,
de akkor sem tudom, mi a fenét csináljak.
Lukas!
Mi a fene?
- Mit csinálsz? - Csak hozom ezeket.
- Szia, öcskös! - Helló!
- Jó látni titeket. - Téged is.
- Micsoda esemény, mi? - Igen.
Szia, tesó! Rég láttalak.
- És te pedig... - Szia! Karl.
- Szia! Ellie. - Lukas testvérei vagyunk.
- Ellie a menedzserem. - Á! Értem.
Ti mit kerestek itt?
- Te itthon vagy? - Igen.
- Jól van? - Igen. Nagyjából.
Teljesen jól vagyok.
Ezt most elveszem. Kicsit sok lenne az egész tálcával.
Csak kóstolásra való.
Szóval... mi van?
Oskarral meglátogatjuk apát.
- Igen. - Oké.
Hát, mondjátok neki, hogy üdvözlöm.
Arra gondoltunk, hogy te is rég láttad.
Nem akarsz jönni?
- Nem. - Miért nem?
Mehetnénk együtt, testvérek egy kis utazáson.
Mi lehet ennél jobb?
Egy csomó dolog jobb ennél.
Ne már! Hagyd abba!
Beszélhetnék veled egy percre?
- Elnézést! - Igen, egy perc.
Ti csak...
Persze. Jó.
- Kérsz egy kis csokit? - Nem, kösz.
- Miért nem? - Csak nincs hozzá kedvem.
Te is tudod, milyen elcseszett a családom.
De az elcseszett érdekes.
Az elcseszett erős kontent.
Inkább ülsz a lakásodban,
amíg minden barátod a fesztiválon van?
Igen.
Csak egyél egy csokit!
Nyisd ki a szád, amikor mondom!
Vagy csak kiloccsantom az agyamat, az is erős kontent?
- Igen. Jó ötlet. - Akkor azt teszem.
Azt teszem. Inkább azt.
Helló!
- Helló! - Szia!
Miért van nálad két táska?
- Mi? - Miért van két táskád?
Miért van táskám? Hogy érted?
Nem maradunk éjszakára.
Igaz?
- Nem? - Nem.
Tökéletes.
Gyerünk!
- Gyerünk mi? - Ülj hátra!
Nem, nem, hé! Hogy érted ezt?
Émelygek a kocsiban, ezért ülök elöl, te is tudod.
Segít az émelygésen, ha elöl ülsz?
Fogd be és ülj hátra!
- Nem vitatkozom veled. - Nem. Itt maradok.
Ülj te hátra!
- Karl? - Nem szólok bele.
- Pontosan. - Oskar! Húzz hátra!
Ülj be hátra, és ha rosszul vagy,
megállunk, hánysz,
aztán előre ülhetsz.
És ha fogod a kövér segged, és eleve hátra ülsz?
- Minek hívtad a seggem? - Kövérnek.
Addig nem indulunk el, amíg bocsánatot nem kérsz.
Jó, rendben.
- Viszlát, srácok! - Csá!
Ne már, Oskar! Ülj hátra!
- Ez komoly? - Tudod, milyen.
Akkora palimadár vagy!
Ki tudom nyitni az ajtót!
Látod?
Most boldog vagy?
Abszolút.
- Szóval így áll a dolog? - Szállj már be!
Az isten verje meg!
Hahó!
Apa?
Mi a franc?
Mi folyik itt?
Gyere ide!
- Szervusz, Oskar! - Jó látni.
Hát...
talán felhívhattatok volna, mielőtt jöttök.
De van egy szoba az alagsorban.
Nem maradunk éjszakára. Igaz?
Értem.
Ez jó, apa.
Szerintem olyan, mint az összes többi.
De ebben Diplomatico rum van.
A legdrágább, ami kapható.
A diszkontban, vagy hol?
Nem az íze a baj.
Csak olyan zsíros érzés marad utána a szájpadláson.
Ez igazából... igazából elég gusztustalan.
- Fogd be! - Gusztustalan?
Nincs is zsíros érzés.
Konkrét zsírbevonat van a számban, szóval...
- Mégis mit csináljak? - Ha szerinted rossz, akkor...
- A zsírral együtt is finom. - Nincs is zsír!
Zsírréteg van a számban, basszus!
- Nyugi! - Akkor is ott van.
Ez nem is vita tárgya. Itt van a számban.
Nem számít.
Ez egy rohadt fatörzs.
Totál parasztsüti.
Hol a kardamomtekercs vagy a pisztáciás csiga?
Bármi, basszus! Ugyan már!
Kovászt sem használtál?
Azért jöttél idáig Koppenhágából,
hogy a feliratkozóid rajtam röhöghessenek?
- Mi ez az egész? - Nem. Figyelj!
Azért jöttünk, mert látni akartunk.
Akkor jó.
Mindannyiunknak hiányoztál.
- Igen. - Hát ez csodás.
De nem vagyok idióta, igaz?
Hónapok óta nem láttalak titeket,
erre rám törtök párnákkal meg hátizsákokkal.
- Hogy megy a pékség? - Jól.
Igaz, ez...
nem éppen a város központja, de ezt tudod.
- Igen. - Ez egy intézmény.
Tessék.
Mi ez?
Levél a végrehajtótól.
Tartozol az adósságkezelőnek, és be akarják hajtani.
Ennyi az egész?
Istenem! Ezt kézben tartom.
- Biztos? - Karl, te üzletember vagy.
A számlák néha elkeverednek,
aztán nem találod őket,
elfelejtkezel róluk, de aztán megtalálod és rendezed.
- Szóval kézben tartod, apa? - Abszolút.
Abban biztos lehetsz.
Fontosabb, hogy kitaláljuk,
hogy lesz a süti kevésbé zsíros bevonatú.
Igaz, Lukas? Kevésbé gusztustalan.
Szóval...
ma este rumkóstolás.
Ez az! Király, apa!
A tökéletes este.
A rumnak semmi köze a zsírossághoz.
Majd meglátjuk.
Lehet, hogy fontos.
Jól megvagyok a tesóimmal
A gyerekkori házunk pincéjében
Csak élem az életem a tesóimmal
Ez életem legjobb napja
Oskar! Utoljára mondom:
nem maradunk éjszakára.
Nézd ezt!
Ez nem Heatherhills?
De, ez a Heatherhills.
Basszus!
Emlékszel erre?
Ez nem a ramløse-i játékok? Szerintem az.
Ahol anya és apa önkénteskedett.
Igen.
Igen, emlékszem.
Ahol nyertem százméteres síkfutásban.
- Ja, igen. - Hogy mondod?
Én nyertem 100 méteren a ramløse-i játékokon.
Akarod mondani, én nyertem 100 méteren.
Miről beszélsz? Emlékszem, hogy elindultam.
A fizikatanár kényszerített.
Herman? Aki karácsonyfát árult?
Nem azt mondom, hogy nem neveztél.
Csak nem nyertél. Én nyertem.
Te komolyan azt hiszed, hogy legyőztél engem
százméteres síkfutásban?
Igen, azt.
- Oké, ez... - Lukas nyert.
Ez hülyeség.
Tutira Lukas nyert.
- Mindegy is. - Nem, komolyan.
- Ebben nem értünk egyet. - Mi a francról beszél?
Ez rohadtul tény.
Tornaterem. Tíz perc.
Ezt miért mondod így?
Mert ez kihívás, basszus!
És akkor így kell mondani?
A verseny ott volt.
És így kell mondani. Tornaterem, tíz perc!
Miért tíz? Gyalog megyünk?
Kábé 500 méter. Persze.
- Hagyd abba! - Nem 500 méter.
- Akkor 550. - Nem. Két kilométer.
- Két kilométer? - Legalább.
Viccelsz? Sose volt annyi.
- A tornaterem? - Igen.
Igazából inkább három körül volt.
Ha 500 méter volt, miért mentünk mindig biciklivel?
- Gyalog mentünk volna. - Pontosan.
Van egy limit, 5-600 méternél.
Ha kevesebb, gyalog mész, ha több, biciklivel.
Le akarsz győzni, de 2 km nem megy?
Hirtelen már 2 km!
Érdekes, hogy már szerinted is annyi.
Jó.
Kocsival megyünk. Nyertél.
- Mást úgyse nyersz ma. - Szuper.
Oké, szuper. Kész vagyok.
Megszerzem a győzelmet.
Elkapjuk.
Nézd, milyen fürgék!
- Ez az! - Bumm!
Basszus!
Aú! Basszuskulcs!
Háromszor kell megérinteni ezt, aztán vissza.
A piros vonaltól indulunk, ide háromszor, vissza háromszor,
ahogy mindig.
Csak a biztonság kedvéért, Karl: nem fogsz sírni, ha vesztesz?
Rossz vesztes vagy.
Oké, állj! Várjatok!
Nem lehetsz rossz vesztes, ha nem veszítesz.
Ám kitűnő győztes vagyok.
Oké. Ramløse-i Játékok 2023. Hivatalos!
Elkészülni!
Vigyázz!
Rajt!
Gyerünk, Karl!
Ez az!
Gyerünk, Lukas! Kapd el!
Ez az, Karl! Gyerünk, Lukas!
Adj bele mindent! Akarod ezt!
Akarod, Lukas! A sarkadban van, Karl!
Gyerünk, Karl!
Gyerünk, Lukas!
Ez a tiéd, Lukas! Gyerünk, Karl!
Meg tudod csinálni!
Csináld meg!
Gyerünk, Karl!
Nem érintette meg!
Ez az, Lukas!
Basszus! Ez könnyű volt.
Komolyan. Régen még volt ellenfelem.
Régebben neki is ment, de most totál esélytelen volt.
Mi van, tesó? Nem bírod a vereséget?
Hozzak valamit? Egy kis vizet?
- Hozzak neki valamit? - Ne. Csak hagyd abba...
- Nézz csak rá! - Ezt ne...
- Csak nézd meg, tesó! - Lukas! Hagyd békén!
Ugyan már!
Lukas! Rákos!
- Rákos vagy? - Nem vagyok rákos, tesó.
Van egy csomó a melledben.
Úgy futsz, mint egy nyolcvanéves hentes kutyája.
Persze, hogy rákos vagy.
- Nem vagyok! - És izzad éjszaka!
- Úgy izzad, mint az őrült. - Oké, várjunk!
Van egy csomó a melledben? De az nem csak...
a nőknek van? Nem?
Ezért olyan szívás.
Nem vagyok rákos.
- Rendben? - Oké.
Voltál orvosnál?
Persze, hogy voltam, most várom az eredményeket.
- Semmi gond. - Hát, ezt nem tudhatod.
De nincs...
- Zahra és a gyerekek tudják? - Nincs semmi.
Nem akarom, hogy aggódjanak.
Ki az?
Az orvos?
Ne vegyem fel?
- Felvegyem én? - Ne.
Az orvos az?
Karl Wagner beszél.
Jó napot, Karl! Mads vagyok a rendelőből.
Igen. Üdvözlöm!
Elvégeztünk önnél pár vizsgálatot,
és szeretném, ha az eredmények miatt bejönne.
Holnap délelőtt tízkor megfelelne?
Az orvos szeretné átbeszélni önnel az eredményeket.
Rendben.
Igen, de...
nem tudnánk megbeszélni...
telefonon keresztül?
Ezt a vizsgálatot nem.
Ilyen esetekben be kell jönnie.
Rendben.
- Jól van. - Akkor holnap 10-kor.
Köszönöm, hogy hívott. Viszhall!
Önnek is. Viszhall!
Mi az?
Mit mondott?
Megemelkedett gyulladásos értékek, szóval...
- Az mi? - Nincs gond.
- Sima betegség. - Az jó!
Csak szimpla betegség!
Szuper!
Szerencséd, hogy nem én futottam!
Mindenkit legyőztem volna!
Lenyomtalak volna titeket!
Mi újság? Most épp vidéken vagyok,
és futni készülök. Fontos a jó felszerelés.
Malibu Jack, a futónadrág, a futólánc...
Fontos, hogy...
Mi újság? Épp vidéken vagyok és futni megyek.
Fontos, hogy előtte is nyújtsunk.
A jó öreg...
Egy perc! Máris ott vagyok.
Mi a fene?
Te vagy az, Oskar?
- Üdv, Herman! - Helló!
- Hogy vagy? - Rég találkoztunk.
És te tovább nőttél.
Valószínűleg meg sem állok.
- Hát, ez ilyen. - Hogy megy a bolt?
Nem jól. Egyáltalán nem jól.
Értem.
Istenem!
Milyen rég nem láttam ezt!
- Látta ezt korábban? - Igen. Határozottan.
Anyád mindig pozitívban szeretett fotózni.
Nem néz ki jól.
Mit tehetek érted?
Reméltem, hogy meg lehet menteni.
Megpróbálhatom.
Úgyis ki kell mennem.
Megnézem, megvan-e a leírása.
Ez nem kell, megtarthatod.
Gondolja, hogy javítható?
Vallottam már kudarcot?
Amennyire tudom, nem.
Megnézem.
Rendben.
- Addig körülnézek. - Nyugodtan. Féláron van.
Minden.
Jó hangja van.
- Minek? - Amikor diát vált.
Az diavetítő, nem?
De igen.
De most nincs hangja, mert tönkrement.
Herman megjavítja.
Jó.
Ez is jó hang.
Tessék?
Hallgasd!
- Klasszikus. - Ugye?
Nagyon menő.
De ez itt a legjobb.
Gyere csak!
Gyere!
- Ugye? - Ja, király hang.
Szuper hang.
Meg kell hagyni.
- Nagyon menő. - Nagyon menő hang.
Jó. Egy kis olvasnivaló, tessék.
Szuper.
- A Nellerødmanden. - Köszi, Herman.
És a Kodak-kézikönyv.
Megtaláltam, megtartom.
Adj egy hetet!
Üdvözlöm a többieket!
Te a pék fia vagy, ugye?
Igen.
Én is emlékszem rád.
Te vagy a sikítós Rikke, nem?
Mindig sikítottál, ha a tanárok leszidtak.
Elég fura ezt felhozni.
Igen, ez...
Még mindig csinálod?
Nem tudom.
Te sírsz még, amikor ugrani készülsz az egyméteres trambulinról?
Nem.
Azt már rég abbahagytam.
Vagy 15 éve volt.
Még mindenki arról beszél.
- Szóval... - Pedig már nem kéne.
Abba is hagyhatnák.
Megmondhatod nekik.
Még mindig a városban laksz?
Igen, itt élek.
Itt eszem, néha úszom.
A hetilapnál dolgozom.
Király.
- Szeretem azt a lapot. - Az jó.
Minden nap olvasom.
Minden nap?
- A hetilapot? - Igen.
Lassan olvasol, vagy többször is kiolvasod?
Többször is kiolvasom.
Szerintem jó néha ugyanazt a sztorit újraolvasni.
És a képek is nagyon tetszenek.
Tényleg?
- Te csinálod őket? - Igen.
- Másokkal együtt. - Oké.
Igen.
- Szuper. - Szuper.
Szuper, szuper, szuper.
Helyi szemmel.
Menő kiskocsi.
Köszi.
Ez Litvániából való, és kicsit édesebb.
Amúgy nem...
nem akarom felfújni, de...
nem emlékszem, mikor voltunk így együtt utoljára.
Anya temetésén.
Kösz, Oskar.
- Mindenesetre régen. - Igen.
- Jó látni, apa. Szeretlek. - Egészségetekre!
Egészségetekre!
A rohadt életbe!
Ez rettenetes!
- Ez nem jó. - Nem.
Inkább maradjunk Dél-Amerikánál.
Nem. Nekem elég volt.
Ma még vezetek, szóval...
Ma este? Máris?
Igen. Várnak otthon a gyerekek.
Hát, így nem vezethetsz. Kettőt már megittál.
Igen, kettőt.
Így összesen 67 százalék, szóval...
Még vezethet, épp csak belekortyolt. Az nem igazi ivás.
Nem itta meg a kettőt teljesen, így az nem...
- Csak egy kicsit belekóstolt. - Kis kortyokat ittam.
- Nem, nagyot ittál. - Hé!
Abbahagyhatnánk ezt?
Én tudom, hogy mennyit ittam.
Haza tudok vezetni.
- Oké? - Ugyan már!
Olyan jól érezzük magunkat.
Vagy csak én hiszem azt?
Nem érzitek, milyen jó újra így együtt?
Csavarjuk fel a rádiót,
töltök pár italt, aztán...
holnap hazamentek, rendben?
Apa, jó itt lenni.
Csak azt akarom mondani, hogy most leülhetnénk itt,
és beszélhetnénk arról, ami a legjobban hiányzik anyából.
Hozok jégkockát.
Jó, én is megyek.
Király.
Király. Szerintem benne vannak.
Apa, tedd kicsit otthonosabbá!
A bűntudatunkra játszik.
Nekem nincs erre időm.
Nekem sincs, úgyhogy húzzunk innen!
Hová rohantok?
Törődnöm kell a gyerekekkel, a munkával, veled.
Mindig ugyanaz van, ha apával találkozunk.
Szóval menjünk, jó?
- Jó. - Karl!
Lukas!
Mi az?
Mi a...?
Hé! Tudom, mit hallgassunk.
Kapcsold ki a zenét, Lukas! Mi ez, apa?
Mondtam, hogy ne aggódj.
- Kézben tartom. - Kézben tartod?!
Nem is tartod kézben, igaz?!
Az isten verje meg!
Ez a definíciója annak, ha nem tartod kézben!
Ha William megkérdezné tőlem, mit jelent kézben tartani,
a válasz biztos nem ez lenne!
Nem tartod kézben,
ha a fagyasztóláda tele van lejárt számlákkal!
Értem, oké?
Ezek a számlák több évesek.
Mondd, hogy beszéltél velük!
Kérlek!
De van egy tervem.
Van egy terved...
- Ennek baromira nincs értelme! - Nyugi!
Rohadtul nem nyugszom meg!
Holnap mi ketten leülünk,
és átnézzük ezeket.
- Megértetted? - Jó.
És most feküdjünk le! Mindenki!
- Nem megyünk haza? - Ki van zárva!
Ne már! Azt mondta, le kell feküdnünk?
Igen, azt hiszem.
Enyém a kinyitható ágy!
Basszus!
Ez tényleg fájt.
Minden rendben lesz, Karl.
Tudom, hogy ezt hiszed.
Úgy értem, ez apa, és tudod, hogy amikor anyával...
Hagyd abba!
- Mit? - Csak hagyd abba!
Nyilván azt hiszed, minden kialakul.
De sosem te teszed rendbe, és nem is apa.
Mindig én vagyok az.
Igaz?
Basszus!
Együtt túljutunk ezen és...
Csak fogd be, és bújj el az erődödben, oké?
Jó éjt!
Leolthatnánk a lámpát?
Te feküdtél le utoljára.
Oskar! Kapcsold le!
Oskar? Ez most komoly?
Ez őrület!
Karl! Szeretlek.
Karl?
Karl!
Szeretlek.
Karl?
Karl!
- Hé, Karl! - Fogd már be!
Komolyan.
- Mi van? - Mi folyik itt?
A rohadt életbe...
Biztos kíváncsiak vagytok, miért állok itt ma éjjel.
Alszunk, apa.
Mi volt életem legboldogabb napja?
A születésem.
- Nem, az szörnyű nap volt. - Az én születésem?
Nem, a születésetek borzalmas volt.
- Nagyon nehéz. - Mit akarsz?
A világ legnagyobb kókuszgolyója!
Egy férfi.
A felesége.
És egy álom.
Élő dzsessz-zene, és az egész város összegyűlt
egy óriási kókuszgolyó körül.
A polgármester kezet rázott velem. Életem legjobb napja.
Vér, verejték...
Apa, folyton azt mondod, kókuszgolyó.
De nem az volt.
- Inkább egy nagy tésztahalom. - Itt hagyd abba!
Ezt már megbeszéltük.
A golyó formához
olyan kemény tészta kellett volna, ami már ehetetlen.
- Szóval megvolt az oka. - Tésztahalom.
Az íz volt a prioritás, nem a forma!
És az emberek kézzel vettek belőle, vagy mi?
A lényeg, hogy egyetlen nap alatt 128 000 koronát kerestem vele.
És a javaslatom most...
- a világ legnagyobb... - Fatörzse.
Pontosan!
Mi az? A világ legnagyobb fatörzs-sütije!
Csak jól sülhet el.
Ez bombabiztos ötlet, és óriásira csináljuk.
Így keresünk elég pénzt a számlákra.
Velem vagytok?
Száz százalékig!
Nagyszerű ötlet, apa!
Jobb, mint semmit se tenni, nem?
A világ legrosszabb ötletének hangzik.
A fenébe, apa! Nem oldhatod meg
minden problémádat egy Guiness rekorddal.
- Az istenit! - Lukas!
Nélküled nem fog menni. Te vagy a kisfőnök.
Kellenek a feliratkozóid.
Ha nem lesz belőle valami paraszt-dolog.
- Nem bizony! - És fatörzsnek kell kinéznie.
Nem akarok valami elcseszett rönköt
vagy ágakat vagy hasonlót.
Komolyan, apa. Azt nem bírnám ki.
Nem, nem! Megcsináljuk.
Karl! Te megtervezel mindent, irányítod a dolgot,
kideríted, mennyit kell keresnünk.
Összeszeded az összes számlát,
aztán megmondod, mekkora legyen a fatörzs. Jó?
És aztán...
Lukas, te felelsz a marketingért. Oké?
Igen.
És velem mi lesz?
Te gondoskodsz majd... az egész házról.
Jó, oké.
De miről? Nem tudom...
Takarítsam ki, vagy mire gondolsz?
Csak egy gyors takarítás,
hogy ne kelljen aggódnunk a ház állapota miatt.
Te leszel Houston, oké?
Te gondoskodsz arról, hogy ne legyen "egy kis gond".
Szóval nagyon is fontos feladatod lesz.
Igen, nagyon fontos vagy, Oskar.
- De én is tudok dolgozni. - Bizonyítsd be!
- Hogyan? - Takaríts!
Én pedig megcsinálom
a világ legnagyobb fatörzsét!
- Rendben? - Igen.
- És most aludjunk! - Egy csapat vagyunk?
- Jó éjt! - Gondoltam.
- Jó éjt! - Jó éjt, apa! Szeretlek.
Köszi.
Hé! A lámpa!
A lámpa, a francba!
Szép álmokat!
Ingernek trippere van.
Tessék!
Apa, nem tudok több fatörzset enni.
Igen, de ez már nem zsíros.
Ez tiszta vaj.
Igen, de a fele vajat kókuszzsírra cseréltem.
Miért vagy úgy oda a fatörzsért?
Nem. Inkább a kókuszgolyó a nyerő.
A hét minden napján.
Ezért csináltam a rekorder kókuszgolyót.
Úgy érted, tésztahalmot.
Anyád viszont...
- Mi az? - Jó reggelt!
Jó reggelt!
- Helló! - Főzök kávét.
- Megcsináljam én? - Nem.
Majd én, de köszi.
Beszéltem az adósságkezelővel.
Azt mondták, sürgős, úgyhogy valaki idejön ma.
Egek! Ez hamar ment.
Ez van, ha kiborul a bili, apa.
- Kérsz kávét? - Igen, kérek.
Jó. És te, Lukas?
- Kávét? - Nem, köszi.
Keresd elő az összes számlát,
és az utolsó három év mérlegét!
Ez jó.
Tényleg?
Nincs zsíros bevonat.
Igen, de...
mint látja, próbáltunk egy kis áttekintést készíteni.
- Igen. Kell hozzá egy kis idő. - Parancsoljon.
Igen, gondoltam.
Köszönöm.
Remélem, meg tudunk egyezni,
elvégre ez a kis pékség
afféle intézmény a városunkban.
Igen. Akkor lássuk csak!
Ön felhalmozott 379 000 korona köztartozást.
A meghallgatásig ki kell fizetnie, legkésőbb szerdán.
Szia, Wagn!
Szia, Kanapé Klaus!
Kérek egy olasz kenyeret, nyolc magos zsömlét,
és egy fahéjas csigát az atlétának.
Most jövök a szupermarketből.
Hihetetlen,
hogy azt a fagyasztott szemetet sütik,
mikor itt a te pékséged.
- Igen. - Komolyan!
Az egész város telepakolja a kosarát azzal a műkenyérrel,
de én aztán nem!
Hozzá sem érek, ha nem Wagner süti.
- Ezt jó hallani. - Parancsoljon!
Összesen 107 korona lesz.
Te csak süsd a csodás kenyeret!
Így lesz, ígérem.
- Viszlát! - Igen.
- Viszlát! - Szép napot!
- Szia, Klaus! - Szia!
Egyszerűen nem értem.
- Mármint... - Nem.
Ön két évig nem fizetett forgalmi adót.
Mert mindent arra költöttünk, hogy renováljuk a helyet.
Ez az életünk, tudja.
Ennyit nem tud kifizetni.
Az ki van zárva.
Felbecsültettük az ingatlan értékét.
Ha eladjuk, kétmilliót kaphatunk érte.
De kétmilliós jelzálog van rajta!
Ám ha a földet is eladja,
akkor 379 000 koronával fog tartozni a banknak.
De most is annyi a tartozása.
Igen, de az felénk van.
És be fogjuk hajtani.
Igen, de...
Mindegy. Semmi gond.
Tudunk fizetni. Kifizetjük.
Akkor nincs is miért aggódni.
Nincs.
Mint mondtam, a bírósági meghallgatás előtt kell rendeznie, szerdáig.
De...
hadd köszönjem meg ezt az...
abszolút fantasztikus fatörzset.
Viszlát!
Apa, ha lenne ennyi pénzem,
remélem, tudod, hogy segítenék...
Ne beszéljünk erről!
Van egy tervünk.
A fatörzs.
Szia, Lone!
Oskar!
Segítsek?
Helló, srácok!
Van valami, amitől igazán féltek?
Jaj, ne! Jaj, ne!
Jaj, ne!
Egyszer volt, hol nem volt,
volt egy aprócska herceg,
és egy nagyon nagy hercegnő.
- Ezt nem ismerem. - Tényleg?
Az icipici kis herceg és az óriási hercegnő
nagyon-nagyon éhesek voltak,
ezért elmentek egy ramløse-i Pékség nevű helyre.
Ott azt mondták: "Elnézést! Van itt valami,
amitől jóllakhatnánk?
Nagyon éhesek vagyunk!"
A ramløse-i pék azt felelte:
"Hát persze!
Itt kapható a világ legnagyobb fatörzse."
Sziasztok, srácok! Biztos láttátok, hogy Sjællandon vagyok,
nem messze Tilsvildétől, ahogy azt már tudjuk...
Igen, a zenéből, vagyis... nem.
Sziasztok, srácok! Épp Sjællandon vagyok.
Télen nem sok minden történik erre,
de hamarosan el fog szabadulni a pokol.
Megpróbálták megenni az egész fatörzset.
Csak ettek...
Felért egészen a Holdig?
Felért egészen a Holdig.
Ez itt egy normál méretű fatörzs.
De ti...
nemsokára láthatjátok a valaha volt legnagyobb fatörzset.
- A rohadt életbe... - És képzeljétek!
Ez a fatörzs tényleg létezik!
Nézzétek!
Ez egy szórólap, amit odaadhattok a szüleiteknek.
Van nagytesód?
Akkor neki is add oda gyorsan,
mert mindenki akar enni ebből az óriási fatörzsből.
- De ti nem szeretitek a sütit, ugye? - De igen!
- Nem, biztos, hogy nem szeretitek. - De!
- Nem szeretitek, igaz? - De!
De!
Nagyon sajnáltuk, amikor elmentél tőlünk.
Igen.
Látom, levettétek a képét a folyosón.
Már nem járt ide egy gyereke sem.
Azt gondoltuk... így lesz a legjobb.
Igen.
Jó volt újra látni, Lone.
Oskar!
Vigyázz magadra, jó?
Csá! Mizu, Lukas? Itt Jamie.
Mind itt vagyunk a nyaralóban!
Egészségedre!
Ugorj be, haver! Majd találkozunk!
Még mindig túl könnyű.
Össze fog esni a saját súlya alatt.
Akkor keverd sűrűbbre!
Igen, de egyensúlyban kell lennie.
Mert ehetőnek kell lennie, nem lehet kemény, mint a sóder.
Akkor maradjon puha, csak tegyél bele támasztópálcákat!
Ahogy a hamburgereknél szokás.
Kiszámoltam.
Oké.
Átlagosan 25 koronát kértek egy kávéért.
Plusz 20 koronát egy fatörzsért.
Kenyérrel, tejjel, gyümölcsével, mindenfélével együtt
feltételezhetjük, hogy a vevők átlagosan 70 koronát hagynak itt.
Talán kicsit többet. Szóval kapaszkodjatok meg:
5000 vevőre lesz szükség szombaton, másként a pékség bezár.
Jó.
5000. Igen, végül is nem lehetetlen.
5000, apa.
Az nagyon sok.
Egyszerűen nincs rá más szó:
az én világomban ez egy őrült projekt.
Tíz éve napról napra élsz.
Ez nem megy. Nem fenntartható.
- Még anya sem... - Elég! Sikerülni fog.
Csak elég közel kell járnunk ehhez az eredményhez.
Erről szól ez az egész.
Figyelj! Intézmény vagyunk ebben a városban.
Az emberek messziről eljönnek, hogy tőlem vegyenek kenyeret.
Hányan laknak összesen Gribskovban? Negyvenegyezren.
Az 5000 nem is olyan irreális.
- Most csak ez a fontos. - Én veled vagyok.
Hidd el! De szembe kell nézned a realitásokkal.
Sikerülni fog. Tudom, hogy végül...
minden rendben lesz.
Tudom.
Intézem.
- Szia! - Szia!
Te követsz engem?
Az újságomért jöttem, szóval...
Nem, én csak...
ezt akartam odaadni.
Gondoltam, tetszeni fog nektek, vagy csak neked vagy...
- Igen. Jó sztori lenne. - Oké.
- A világ legnagyobb fatörzse. - Igen.
Vicces. És apád csinálja?
Igen, ő.
- Oké. - Igen.
Ő csinálta a világ legnagyobb kókuszgolyóját is,
szóval gondoltam, eljöhetnél, és talán...
írhatnál róla vagy ilyesmi.
Nagyon érdekes lenne.
- Tényleg. - Király!
- Abszolút nekünk való. - Az szuper!
Beugorhatnék holnap interjút készíteni vele.
- A pékségben, 11-kor? - Az nagyon szuper lenne.
Feltehetem a honlapunkra, közelgő eseményként.
- Megtennéd? - Igen.
- Nagyon király lenne tőled. - Ez természetes.
- Nagyon köszi! - Megtarthatom?
Csak nyugodtan.
- Van még 5500 belőle. - Te jó isten!
Nem valami klímabarát, de...
Nem, de meghoztam ezt a döntést. Ki kellett nyomtatni.
- Igen. - Fontos kinyomtatni őket.
Igen. A klíma csessze meg!
Igen.
Hahó!
- Helló! - Mi újság? Jó látni téged!
Hahó! Mi a helyzet?
- Mizu, Luke? - Gyere, csatlakozz, haver!
Oké. Van sör?
Van minden. Bor, rágcsa...
Mindent bedobtatok, mi?
És komolyan mondom, 50 000 ember kántálta,
hogy "Jamie! Jamie! Jamie!"
Tiszta őrület! És ahogy színpadra léptem, mi történt?
Elment a hang.
Arra gondoltam: "Ne, ne, ne!" Csak álltam ott ledermedve,
és nem volt más ötletem,
mint kirohanni, megragadni a mikrofont,
és ugyanazzal a mozdulattal
átvetni magam a színpad szélén, a tömegbe,
és abban a pillanatban meghallottam a zenét, a ritmust.
Ez volt a legvadabb dolog, amit valaha átéltem.
Ott kellett volna lenned, tesó. Őrület volt.
Hát, úgy is hangzik.
Őrületesen.
El kellett mennem apámhoz.
Ja, igen. Van errefelé egy kis péksége, nem?
Igen, a ramløse-i Pékség.
Ramløse, igen.
Az az ötlete támadt, hogy megsüti a világ legnagyobb fatörzsét.
- Ja, kicsit elcseszett... - Izgalmas.
- Igen, az. - Jó döntés.
Igaz, hogy a roskildei repülőtérnek csinálsz reklámkampányt?
Igen, most mondtam a többieknek, hogy sokan keresnek
valaki érettebbet, mint te.
A roskildei repülőtér, például.
Igen, ez igaz.
Van egy vicces sztorim.
Pár éve csináltam egy reklámkampányt az SAS-nek.
Kilencvenkét országban ment le.
Nem tudom, láttátok-e.
- Hát persze. - Igen.
És ott volt az a sok nagy...
Azért az rohadt fura,
hogy ülsz ott, és jól leszólsz a hátam mögött.
Nem szóllak le a hátad mögött, Lukas.
Oké.
- Felhájpollak. - Szóval így hívod?
Igen, pont ezt teszem.
Oké, tudod mit? Ez inkább úgy hangzik,
mintha ugyanolyan lennél, mint bárki más.
Amint probléma adódik, már tovább is állsz.
Lukas, ez a munkám.
Most már megértettem.
Tudod mit, én... nem hiszem, hogy...
együtt kéne dolgoznunk.
Minden vevőnek elmondtuk.
A focicsapat hírlevelében is benne volt.
- És ott az az online cikk... - Nem lesz elég, apa.
Nem hiszem, hogy elég lesz.
Én is hozzátettem egy kicsit.
Tényleg jól néz ki a ház, Oskar, és ez fontos.
Azt akarom mondani,
hogy ha Lukas megosztja a követőivel, az lendítene rajta.
- Legalábbis szerintem. - Az tuti.
Nagyon megdobja.
Azt akartam mondani,
hogy voltam fent, a régi szobában,
és volt ott egy szórólap a kókuszgolyóról...
Nem fogok posztolni egy rohadt fatörzsről.
Mi van?
Ez baromi nevetséges.
- Igen? - Hagyd...
Nem, nem! Tényleg nevetséges.
Ebben egyetértünk.
Mindnyájunk szerint, ez nevetséges helyzet.
- Azért tesszük, hogy segítsünk apán. - Higgadj le!
Egyetértünk, hogy próbálunk segíteni apán?
- Persze. - Akár nevetséges, akár nem?
- Igen, persze. - Akkor mi a franc?
Komolyan, ember!
Az egyiket azért dicsérjük, mert felállt,
hogy megfogja a porszívót,
a másik meg le se szarja a családunkat.
Én nem tudok része lenni ennek a családnak!
Az istenit, hát mit nem értesz?
- Mi?! - Nyugi!
Nem! Ti mind leragadtatok a múltban!
Apa! Te rohadtul sajnálod magad.
Nézni is szánalmas!
És Oskar? Mi a frász? Hisz 32 éves,
közben meg van egy erődje, ahol elbújik, ha nem bírja a világot.
Mi a fene ez, ember?
- Csesszétek meg! - Ja, fuss el, ahogy mindig!
Mint anyánál, amikor leléptél,
mert kicsit nehéz lett a dolog.
Behúztad a farkad,
és ránk hagytad az egész szart!
Ha az én gyerekeim viselkednének így...
A gyerekek, akik...
apa nélkül fognak felnőni?!
Mi?!
Mi az? Miért mond ilyeneket?
Karlnak volt egy csomó a mellében,
de elment orvoshoz, és azt mondták, csak fertőzés. Igaz, Karl?
Igaz, Karl?
De miért nem szóltál semmit?
Mégis mit mondtam volna?
Apa, az istenért!
Hisz magadról sem tudsz gondoskodni.
Hogy a pokolba gondoskodnál rólam?
Lukas!
A francba!
Szia!
- Eljöttél. - Hát, ez a munkám.
Igen.
De én is örülök, hogy látlak.
Igen.
Én meg nem is mondtam, hogy örülök, hogy látlak.
Semmi gond.
Láttam abból, ahogy rám néztél.
Mi?
Szóval...
miért süt ekkora fatörzset?
Miért utaztunk a Holdra?
Miért hajóztunk el nyugatra?
Mert az emberek nagyra hivatottak, igaz?
Ön a tulajdonos?
Igen, vagyis... igen, én.
Közösen vittük a feleségemmel.
Öt évvel ezelőttig, szóval ez a kettőnké.
És hol a felesége?
Ő... ő már nincs velünk.
Ó, ez...
Sajnálom, én...
Amikor azt mondta, "kettőnké", azt hittem, ő is...
Ez még most is a kettőnké.
Az, hogy már nem jár be dolgozni,
még nem jelenti azt,
hogy ez nem lehet a kettőnké, igaz?
Szóval a miénk.
Tényleg az.
- Hát persze. Én... - Semmi baj.
Tanulta valahol a szakmát?
Nem, sehol.
Nem jártam iskolába.
Autodidakta vagyok, ahogy mondani szokás.
Lily óvónő volt, gyerekekkel foglalkozott, imádta őket.
Sokat jelentett neki, ahogy Oskarnak is.
Ő igazán az anyja fia.
Igen.
Amikor már túl sok lett a munka, Lily is beszállt.
Szólok, mikor vágd el.
- Jó. Benne van? - Igen.
- Meg is van. - Jó.
- Bekattant? - Csak be kell kattannia ide.
- Megvan? - Igen.
És felhívtad az orvost?
Ha nem hagyod abba, elmegyek.
Csak aggódom miattad, oké?
Ha nem mered felhívni, felhívom én.
Egyszerűen nem érted, igaz?
Egyáltalán nem.
Ki gondoskodott mindenről, amikor anya beteg lett?
Én.
Mi lesz, ha én leszek beteg?
Akkor itt leszek én, Lukas, apa és majd mi...
Hát persze.
Hozom a ponyvát.
Szia!
- Szia! - Jól van?
Nem tudom elérni őt.
El kell érni?
Igen.
Nekem muszáj.
Hogy ment apával?
Szuperül. Nagyon kedves.
Oké.
Elmenjünk?
Hagyjuk itt az egészet?
Most?
És mi lesz a pavilonnal?
Hagyd csak!
Gyere!
Szia, szívem! Csak azért hívlak, hogy mi újság veled.
Holnap reggel érkezünk,
hogy segítsünk mindent berendezni.
És... beszéltél már az orvossal?
Hívj fel, ha megkapod az üzenetet!
Szeretlek. Szia!
Érzed a mélységet?
Mire gondolsz?
Fogd be a füled, hogy érzed-e úgy is az óceánt.
Ez vicces, mert érzem.
- Ugye? - Ez őrület.
Az apám süket, szóval...
mindig keresünk olyan helyet, ahol érezheti a hangokat.
Mint itt.
Nehéz volt úgy felnőni, hogy nem beszélhettél vele?
Nem hiszem.
Anyám és apám első randiján,
miután megcsókolták egymást búcsúzóul,
az apám úgy hátrált, hogy nem fordult meg.
Anya ránézett,
és megkérdezte, miért csinálja ezt,
apa pedig azt mondta, mert nem hallaná,
ha anya valami romantikusat akarna mondani.
Ez vicces.
Azóta is együtt vannak.
És te az anyukáddal...
sokat beszélgettetek?
Folyamatosan.
A legjobb barátom volt.
Neki is egy régi fényképezőgépe volt, mint neked.
Fotós volt.
- Tényleg? - Igen, sokat fotózott.
Értem.
Apám házában van egy doboz, tele régi gépekkel.
- Tényleg? - Igen.
Elég vicces.
Nehéz nélküle?
Igen.
Nagyon.
Hazajöttem, hogy újra összehozzam a családot, de nem nagyon megy.
Szóval...
a pokolba vezető út is...
Miért?
Mert négy férfi vagyunk, akik...
Csak négy férfi.
Igen.
Van egy ötletem.
Gyere!
Fél perc kell.
Mihez?
- Egy új képhez. - Mi?
Gyere!
- Tedd a zsebedbe! - Jó, oké.
Mi lesz?
- Csak viccelsz. - Gyerünk!
- Nem, én nem. - Oskar!
Nem mondod komolyan.
Gyerünk, Oskar!
De nagyon hideg van.
Nekem ez nem megy.
Dehogyisnem! Gyerünk!
- Nem megy. - Cserben hagysz?
Gyere már!
Ahogy akarod. Viszlát!
Bocsi!
Gyáva!
Ez te vagy?
Igen, még fiatalabban.
Nagyon aranyos.
Ez jó rég volt.
Kölcsönveheted bármelyiket.
Nem fogom őket használni.
Ez őrület!
Igen, egy nagy fényképezőgép.
Te viccelsz velem?
- Nagy, régi kamera. - Egy Mamiya RB67-es.
Ez hihetetlen!
Oké.
Fogd ezt!
Kész?
Várj egy percet!
Basszus, ettől felizgultam!
Őrület, hogy ilyenje volt!
Igen.
Ez itt... ez totál beteg.
Vele volt minden nyaraláson.
Ez a gép mindenre használható.
- Tényleg? - Igen.
Az király.
Hogy a pokolba...?
Így.
Mi a fenét csinálsz?
Hogyhogy? Kinyitottam a...
Előbb vissza kell csévélned a filmet, különben tönkremegy.
Nem tudtam, hogy van benne film.
Persze, hogy van. Lehet látni.
- Készen állsz? - Igen.
Oké.
Jó, oké. Milyen komoly vagy!
Oké, maradj így!
- Meg se mozdulok. - De.
- Nyugton vagyok. - Nem.
Ha veszteg maradsz, ellövöm. Egy,
kettő,
három.
- Mestermű. - Igen.
- Jó. - Oké.
A másik előnyös oldalamról is!
De tudod, hogy már nincs értelme?
- Miért? - Tönkretetted a filmet.
De gyönyörű vagy.
Kölcsönvehetem?
Igen, persze.
Köszi.
- Megvan. - Jó volt?
A kávé ott van, önkiszolgáló.
Ez így rendben van.
- Szuper. - Kérnék még egyet.
Hogyne!
Hánynál tartunk?
Kétezerkétszáz vevő.
De többet költenek a vártnál.
- Az jó! - Fantasztikus.
És Lukas feliratkozói nélkül, ez csodálatos.
Köszönöm!
Van itt nálam valami...
- az uraknak. - Ez a harmadik adag.
- De azért boldogulnak vele, nem? - És önök?
- Ezt ki rendelte? - Én. Köszönöm.
- Akkor ide lesz. - Igen.
- Parancsoljon! - Köszönöm.
- Jó étvágyat! - Ez nagyszerű.
Már adom is.
Összesen 55 korona lesz.
Mennyi jött össze?
Eddig 206 000 korona. Van még hátra, de...
Elégnek kell lennie.
Több mint a fele már megvan.
Elégnek kell lennie.
Nem elég.
De hisz hoztunk 242 000 koronát készpénzben.
Ez a teljes adósság nagy része.
Komolyan, ezzel...
jeleztük, hogy hajlandóak vagyunk visszafizetni az adósságot.
Csak találunk valami megoldást.
Sokan tartoznak sokkal többel.
De ez nem elég.
A pénzünket akarjuk.
Az összeset.
Jogunk van a teljes összeget követelni.
Igen. Nagyszerű.
Mikor is találkoztunk? Egy hete?
Ilyen rövid idő alatt több mint a felét összeszedtük.
Igen, és valószínűleg
a többit is össze tudnák még egy hét alatt. De aztán?
Három-négy hónap, és az apjuk újabb adósságot halmoz fel.
A tartozás nem egyhetes. Évek alatt gyűlt fel.
A pékség nem fog kikeveredni a tartozásokból.
De neki a pékség az élete.
Csak ez maradt, és...
muszáj, hogy...
Nem tudnák...?
Biztos tudnak tenni valamit.
Ha ez az élete,
jobban kellett volna gondoskodnia róla.
Hát...
Apa!
Szia, Klaus!
Szia, Wagn!
Mi van a kosaradban?
Ezek a...
padlizsánkrém összetevői.
Ma este görög vacsorát eszünk. Ki kéne próbálnod.
A titka az organikus padlizsán, és...
Az istenért, Wagn...
Ez kenyér.
Az infláció és...
Apa!
Sajnálom.
Köszönjetek el, srácok!
- Upsz! - Szia, Oskar!
Sziasztok!
- Szeretlek! - Vigyázz magadra!
Tökéletes. Üljetek be a kocsiba!
- Szia! - Viszlát, szépfiú!
- Vigyázz rá! - Jó.
- Hé! - Mizu?
Mit mondjak, hogy elmenj orvoshoz?
- Hagyd abba! - Nem, komolyan.
- Mit mondjak? - Kérlek...
Kérlek, elmennél az orvoshoz?
Szinte semmi időbe nem telik.
Abbahagynád végre, ha azt mondom?
Nem bírom tovább!
Be nem áll a szád!
- Fogd be, ember! - Fogd be te!
Kussolj végre, és menj el a rohadt dokihoz!
Kérlek, menj el ahhoz a rohadt dokihoz, Karl!
Komolyan mondom, baszki!
Kérlek! Kérlek!
- Kérlek! - Add a táskám!
- Add ide! - Ne már!
Helló!
- Menj el a dokihoz! - Mit csinálsz?
- Csak menj el hozzá! - Állj! Állj!
- Oskar! - Menj el az orvoshoz!
- Oskar! - Menj orvoshoz!
Oskar, elég!
- Kérlek szépen! - Engedj el!
Engedj már el!
Szállj be a kocsiba! Indulunk!
Bocsánat!
Karl!
Sajnálom!
Most én intézek mindent.
Az én felelősségem, mert az anyám... beteg.
Tudtad, hogy ő az első dán aranylabdás?
Az első dán, aki Aranylabdát kapott?
És ő az első...
Apa?
Mit csinálsz? Késő van.
Helló!
Nem tudom. Nem, én...
- Gyere aludni! - Fiúk!
Mindig azt akarjátok, hogy aludjak.
Mi a gond?
Hm? Ez az én házam.
Ez okos volt, mi?
Akkor te fektess le engem!
Nem.
Így. Jó éjt nekem!
Mi a fene? Kicsi Karl!
Menj arrébb, elfoglalod az egész ágyat!
Szia! Mi újság?
Szia, tesó!
Mi az?
Már nem tart sokáig.
Oskar, most nem érek rá.
- El kell búcsúznod tőle. - Le kell tennem.
Helló!
Oskar itthon van?
Igen.
- Oskar? - Szia!
Épp most jöttem vissza
egy fotózásról az új temetőből, és gondoltam, beugrom.
Oké.
- Bejöhetek? - Igen.
Vagyis...
várnál egy percet?
Oké.
Hoztam fényképeket.
És diákat a vetítőhöz.
Nem hallottam felőled a sütinap óta.
Épp nehéz dolgokon megyek át.
Úgy tűnik, jól kezeled.
Csak nem akarlak terhelni a zűrjeimmel.
Ez... igen.
Én szeretem a zűrt.
Nézd csak!
Király.
Az a pékség volt a szüleim mindene.
Mi az?
Csak az az érzésem, hogy apád inkább
azt szereti, ami volt, nem azt, ami most.
És hogy az anyukád inkább kényszerből dolgozott ott,
nem azért, mert azt akarta.
Igen. Értem.
Talán ideje továbblépni.
És felvenni a telefonod.
Igen.
Rikke?
Oké.
Oké, ez elég hideg...
- Mi az? - Segíts!
Húzd! Húzd! Húzd!
- Ide a kurva tárcát! - Basszus!
Te meg mit csinálsz?!
Nem vicces, oké?
Próbáltalak hívni, de nem vetted fel.
Oké. Mit akarsz?
Hiányoztál. Szóval én...
Ha van öt perced, beszélhetnénk.
Arról, hogy rátaláltál-e már Jézusra.
Fogd be!
Megint járok a templomi körbe, és a találkozókra,
ahol a borról beszélünk.
Apának szüksége van ránk.
Nincs jól.
Igen, és...
Karl sincs jól, és én nem tudom, hogy...
Hagyd abba! Komolyan.
Nekem ez most nem megy.
Nem tudnál szerepet játszani, mint mindenki más?
Nem.
- Nem? - Nem. Nem tudok.
- Ez se megy. - Nem, de te se vagy jobb.
Tudom, mit csinálsz.
Próbálsz felhúzni, hogy elmenjek, de nem fogok.
Sosem hagylak el.
Mindenki elhagy, Oskar.
Ő nem hagyott el.
Itt lenne most is, ha lehetne.
Most apának van szüksége ránk,
és Karlnak, és egyedül nem bírom.
Segítened kell.
Nem bírom egyedül.
Együtt kell erősnek lennünk.
Két erős macsó, akik együtt nyomják ki a súlyokat.
Izmos, férfias férfiak, akik együtt zuhanyoznak és...
Nem, nem.
És beszappanozzák egymást...
Együtt állnak a mérlegre. Ezt csinálják, nem?
Edzeni akarsz?
Nem, csak veled zuhanyozni.
Légyszi, fogd be!
Apa?
A pékségben van.
A pékségben?
Igen.
Szia, apa!
Szervusztok!
Apa, te mit...
te mit csinálsz?
Sütök.
Nem szabadna itt lenned.
A francokat nem.
Mert ez a hely a miénk.
Emlékeztek, milyen volt,
mielőtt anyátok rendbe hozta?
Mennyi munkánk van benne?
- Mi? - Emlékszünk, apa.
Csak nincs többé "mi".
Már csak te vagy.
Felkelsz az éjszaka közepén,
hogy legyere ide,
és hajnalig süss.
Elborít az adósság, igaz?
Már rég nem tűnsz...
boldognak sem.
De...
anyátok mindent feláldozott ezért.
Nem ezért áldozott fel mindent.
Hanem érted.
Értünk.
Mi még itt vagyunk.
Itt vagytok.
És ez boldoggá tesz.
Lily már nincs itt.
De néha, amikor...
a gépek mennek, azt hiszem, hogy igen.
Azt hiszem, ha megfordulok, ott áll, de nincs ott.
Nincs.
Hol a bátyátok?
Mit kértek vacsorára?
- Mondjátok, hogy pizzát! - Pizzát!
Pizzát? Oké. Milyen pizzát?
- Helló! - Mi az? Mit...
mit kerestek itt?
Időpontunk van, odamegyünk.
Williamnek fociedzése van fél ötkor.
Ha ez komoly,
egy kis segítségre lesz szükségem a mindennapokban,
hogy koordináljuk ezt és...
Zahra most kezdett új munkahelyen, szóval...
Sosem leszel egyedül ezzel.
Rendben?
Köszi.
Jó, ennyi elég.
- Karl Wagner? - Igen.
- Jöjjön! - Igen.
Karl!
Meg kell mondanom,
nagyon örülök, hogy ilyen korán jött.
A szövetminta, amit az orvosától kaptunk,
rákos sejteket mutatott a mellében.
De nagyon korai stádiumban.
Még nem szőtte be a nyirokcsomókat,
semmi nincs a hónaljában.
Így azt javaslom,
végezzünk el egy kisebb sebészeti beavatkozást,
amivel eltávolítjuk a tumort.
Oké.
De mit...
mit jelent ez?
Az ön életkorával és egészségi állapotával,
és azzal, hogy időben elkaptuk,
nagyon optimisták vagyunk a kimenetelt illetően.
Nagyon pozitív eredményeink vannak a kezelésben.
Szerencse, hogy jó formában vagy.
Igen.
Túlleszünk ezen.
Igen.
- És hol a főszereplő? - Hol van?
Itt van!
Boldog karácsonyt!
- Jó látni titeket! - Szervusz!
Helló!
Oké, gyerekek, cipőt le!
Nem képes befogni!
- Tessék. - Köszönöm.
Egészségünkre!
- Egészségünkre! - Boldog karácsonyt!
Jó látni titeket. Nagyon jó.
- Boldog karácsonyt! - Egészségedre, apa! Szeretlek.
Én is szeretlek.
Valami baj van?
Fogd már be a szád!
- Mi az? - Ellie is akar egyet.
Én is iszom veled.
Képzeld azt, hogy tequila!
Király.
Te is tequilás lány vagy?
Hogy mit mondasz?
Muszáj ennyire... Gyerekek is vannak itt.
- Ti együtt jártok? - Randiztok?
Hát, meghívott ma ide, szóval gondolom...
Igen, ez sokat elmond.
Erre innunk kéne. Bővül a család.
Felőletek nincs kétségünk.
Arra gondoltam, elutaznék Barcelonába.
Megtudtam, hogy úgy mondják: "Barszelona".
Oké.
Spanyolt tanulok, hetente kétszer.
Ott ismerted meg Lise-t?
- Az ki? - Ki az a Lise?
Mindenki nyugodjon le!
Együtt járunk spanyolra, ennyi. Zahra csak képzelődik.
Egészségetekre!
Fogadjunk hogy Oskar valami piramisjátékba keveredett,
és el akar adni mindenkinek pár szappant.
Remélem, nem.
- Oskar! - Igen?
Hogy megy a főiskola?
Köszönöm, hogy kérded, Zahra, nagyon kedves tőled.
Megmaradtak a kreditjeim, így folytathattam.
Így csak másfél év maradt.
- Szép munka! - Ez lenyűgöző!
Karl! Oskar azt mondja, "megúsztad".
Igen. Megjöttek az eredmények, jól vagyok, a rák eltűnt, szóval...
Persze sose lehet tudni, de most egészséges vagyok.
És valószínűleg lassú is.
Most nem tud elfutni.
Előlem nem, legalábbis.
Szóval...
van egy kis meglepetésem.
Megtaláltam anya utolsó filmtekercsét.
És...
Rikke, ő...
kölcsön akart kérni egy gépet,
én adtam neki, benne volt az a tekercs,
és mi...
Én már belelestem,
de együtt kellene megnéznünk.
Ez... ez nem szükséges.
Én... hozok egy kis rizsfelfújtat...
Hé! Ülj már le!
Ez jó ötlet.
Én nagyon szeretném látni.
Örömmel.
Csodás.
Oké.
Felkészültetek?
Jóképű fickó.
Újabb jóképű fickó.
Egy varangy?
- A lustaság! - Hogy hívják?
Morgó? Álmos? Melyik is?
Nem, szerintem...
- Mi is volt? - Szundi.
Szundi? Tényleg Szundi?
Ja, sokat szundiztál.
Stan és Pan.
Ijedtnek tűnnek.
Igen, kicsit meglepődtek.
Ki ez a srác?
- Üzlet. Így megy ez. - Na, persze.
Inkább a kígyós játék.
- Igen? - "Üzlet".
Gondolom.
Bármi lehet.
Mi más lenne?
Ez nagyon szép.
Olyan gyönyörű!
Igen, az volt.
Milyen szép!
FIAIM
FÁJ NEKTEK,
ÉS EZ FÁJ NEKEM.
DE VALAMI FONTOSAT TUDNOTOK KELL.
- Most mi van? - Mi az?
- Nyomd meg újra! - Jó.
- Mi ez? - Mi történt?
- Elromlott? - Ez minden?
Nem. Kiderült, hogy ha kinyitod a gépet,
és kiveszed a filmet, az utolsó pár kép
tönkremegy és...
Oskar! Nem mondod komolyan.
De igen.
Kinyitottad úgy, hogy nem tekerted vissza?
Igen.
Ez jellemző rád.
Tönkretetted anya utolsó szavait hozzánk?
Ez a legelcseszettebb dolog, amit valaha...
Basszus!
Hát, igen.
A francba, Oskar!
Ez egyáltalán nem vicces.
Nem, egyáltalán nem.
Da a fenébe is, olyan szép volt!
Még betegen is, hát nem volt gyönyörű?
- De. - Gyönyörű volt.
Különösen azon, ahol...
Van róla pár bikinis képem...
- Jó. - Ne, ne, ne!
Apa!
- Ez komoly? - Én szeretném látni.
Apa! Kérlek! Ne!
- Ő látni akarja. - Apa! Máskor megnézi.
Oké, egy perc.
Ki volt az?
Magyar szöveg: Bakos Kata Iyuno
JOBB IDŐK
BIRTE FORSELL EMLÉKÉRE