Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Като се прибера, първо ще си напълня купичка с кокосови топчета.
После ще си пусна всички сезони на "Спешно отделение".
Къде живееш сега, Оскар? - При брат ми Карл.
Много е мил, но е малко напрегнат.
Като здравословен режим е за мен. Ужасно е.
Връщал ли си се в Грибсков, откакто майка ти почина?
Не се е връщал.
Не си. - Не съм.
Предложиха ми терапия за справяне с тъгата.
Бях само на един сеанс.
Всички истории бяха за семейства, сплотили се след загуба.
Изглеждаше все едно
починалият човек се е превърнал в лепило за тях. Просто не можах.
При вас не стана ли така? - Не.
Дали затова не си се върнал -
защото ще видиш, че нея вече я няма?
ПО-ДОБРИ ВРЕМЕНА
Зара и децата ще дойдат утре сутрин.
Очакват с нетърпение да се видят с теб.
Чудех се дали ще можеш да ме заведеш да се видя с татко.
Не. Защо?
Психиатърката каза, че ще помогне да преодолея загубата на мама.
Трябва да престанеш. Какво е онова място?
Ходил си 13 пъти, а? После пак се прибираш и се травмираш.
После пак през системата и ставаш поредният клиент.
Не го ли разбираш? - Трябва да го превъзмогна.
Трябва да продължиш напред.
Просто трябва да продължиш. Нали?
Не е нужно да ходиш при татко.
Бил си тъжен. Било е гадно. Не е дало резултат.
Да пробваме нещо ново!
Пуснах документите ти за повторно явяване на семинара.
Утре ще отидем там.
Ще се срещнеш с тях. Ще си върнеш студентското място.
Преди да си усетил, ще си забравил, че си бил тъжен.
Ехо? Какво правиш?
Може ли да спя при теб? - Не.
Сам си там. Децата ги няма. Не може ли да дойда?
Не искам да хъркаш до мен. Защо не спиш в хола?
Много е голям и има твърде много врати.
Има ужасно много врати в тази стая.
Мога да бъда нападнат отвсякъде. - Стига!
Имаш огромно легло. Висок си 1,6. Ще се съберем.
Посред нощ е. Няма ли да престанеш?
Защо шепнеш? - Защото...
Не знам. - Ти почна да шепнеш.
Ти зашептя. - Добре. Ти зашептя.
Може ли да спя в леглото на Уилям? - Не. Може да спиш в хола.
Не, Карл.
Защо си толкова мокър?
Добре. Влизай! Давай! Не ща повече тъпотии.
Лека нощ.
Татко каза, че не си в ред в главата.
Дъхът ти вони, Уили. Лайно ли изяде?
Ставай! Вече е 7,30 ч.
Дайте прегръдка! - Добро утро.
Добро утро, Зара. - Здрасти, красавец.
Радвам се да те видя. - Уилям какво е това?
Отвратително е. - Да, отвратително.
Уилям, погледни! - Гадост.
Уилям, чантата!
Хайде! Тръгваме за училище.
Мили, ще те взема след работа. - Дръж! В колко ще се прибереш?
Към 16 ч. - Добре 16 ч.
Качвай се! Сложи колана! - Имам час за лекар.
Карл Вагнер? - Да.
Имате призовка за съда.
Всичко е написано в писмото.
За какво е?
Няма значение. Трябва да тръгваме.
До скоро. Карай внимателно!
Супер. Ще дойдат, когато са готови.
Защо ще ходиш в съда? Банкрутирал ли си?
Не съм. Не видя ли колата? На лизинг е.
Три години. Две години подред съм търговец на годината.
Две години, а? - Да.
После какво?
Става дума за татко. - Разорен ли е?
Не. Подписах се за някакво оборудване за него. Всичко е наред.
Ако е така, няма да ходи в съда.
Да идем до него! - Какво? Няма да ходим сега.
Имаме време. - Нямаме време за това.
Ще идеш там. Бях при татко преди два месеца. Добре е.
Може да е станало нещо. - Нищо не е станало.
Набързо. - Няма да го обсъждаме.
Няма да идем. Сега трябва да мислиш за себе си.
Сега говорим за теб.
Ето те. Оскар, готови сме да те приемем.
Супер. Хайде! Поеми си дъх!
Отиваш ли? - Знаеш ли, Карл?
Струва ми се, че не мога да го направя.
Защо? - Ако ме питат какво ли не?
Ще ти зададат въпроси, разбира се.
Ще те интервюират в училище за учители. По-добре е от социалните.
Ще седна там, а те ще ме заразпитват, а?
Например ще ме питат как се казвам.
А аз какво да отговоря? - Ще кажеш името си.
Да кажа името си, а? - Добро начало е.
После ще кажа: "Аз съм Оскар. Инвалид съм".
Не си инвалид. - Емоционален инвалид съм.
Престани! Просто престани!
Не им казвай това!
Просто бъди мъж.
Това не опира до пола. - Добре. Бъди жена тогава. Все едно.
Просто се стегни! Имам предвид...
Добре. Поеми си дъх!
Дишай дълбоко!
Сега ме погледни!
Знам, че ще се справиш. Знам, че можеш.
Просто се усмихни, бъди щастлив, бъди себе си и влез там!
Супер. Хайде!
Изчакай тук. Става ли?
Защо? Къде отиваш? - До лекарския кабинет.
Заради гърдите ти ли е?
Вчера видях, че ги опипваш.
Бучка в гръдния кош, нощни изпотявания и проблеми със съня.
Да, малко. - Дай да погледна!
Дясната. Смъкни ръката си долу! - Да.
Да видим сега. Да.
Ами... Да.
Да?
Има ли други симптоми?
Да, много съм уморен.
И преди пет години майка ни умря от рак, така че...
Добре. - Прощавайте.
Няма проблем. Всяка информация е полезна.
Почти съм убедена, че става дума само за инфекция.
Затова са надути лимфните възли. - Добре.
Рак на гърдата... - Оскар, не се меси!
И мъжете могат да го имат, нали?
Да, възможно е.
Рядкост е, но е възможно.
Но не мисля, че е това в този случай.
Но е наследствено, нали? - Възможно е.
Но както казах, не мисля, че е това в този случай.
Добре. - Чудесно.
Няма ли... - Оскар, стига!
Така и така сме тук. Да направим кръвни изследвания!
Да, мога да...
Ще направим изследвания.
За да потвърдим, че е инфекция. - Да ги направим.
На майка ми й правиха едни изследвания...
В този случай не е нужна мамография. - Искаме да направим такова.
Искате мамография ли? - Да.
Добре. Ще направим кръвни изследвания и мамография.
За всеки случай. Така ще се уверим, че е най-обикновена инфекция.
Става ли? - Да го направим.
Ами...
Изобщо не знам какво прави.
Не разбирам. Какво става? Какво прави? Кой го снима?
Видя ли рекламата на парфюм, в която беше?
Да. - Много беше смешно.
Притесняват ли те изследванията? - Моля те...
Спри да говориш за всичко постоянно! Досадно е, мамка му!
Става ли? - Добре. Просто се тревожа.
Тревожиш се за мен, а? - Да.
Добре.
Направиха мамография и взеха проба от тъканта.
Не ми се говори за това. Става ли? - Добре.
Хубаво.
Мисля, че си прав за татко. Трябва да го посетим.
Не може да иде в съда и да няма идея какво става.
Наистина ли? - Да.
Да отидем! Да.
Значи е семейно пътуване. - За един ден.
Става ли? Не искам да се мотаеш и да си спомняш куп тъпотии.
Става ли? - Да. Обещавам.
Но тогава ще трябва да вземем и този циркаджия.
Все тая.
Карл! Пътуване!
Момчета, ето.
Кога ще излезе песента? - Мисля, че в 12 ч.
Да, в полунощ. - Ще бъде щуро.
Автобуса за турнета ли ще вземем, или Ели да вземе кола?
Само че... Ели, обичам да работя с теб, а с теб се знаем отдавна,
но говорих с Уни за нещо ново.
Искат да пробваме нещо по-модерно.
Само този път. - Добре. Това е просто бизнес.
Така ще стане. Ще се видим след няколко дена.
Разбира се. - Радвам се, че се видяхме.
До скоро, братле. - До скоро.
Какво беше това, по дяволите?
Казах ти, че си твърде възрастен за това.
Каза ми. Разбирам.
Но още не разбирам какво трябва да направя.
Лукас!
Какво, по дяволите?!
Аз ще взема това.
Здрасти, братчето ми. - Здрасти.
Радвам се да те видя. - И аз.
Страхотно събитие, а?
Отдавна не сме се виждали.
Аз съм Карл. - Здравей. Ели.
Ние сме братята на Лукас. - Ели ми е мениджър.
Ясно. - Какво търсите тук?
Той добре ли е? - Да. Идеално съм.
Ще взема това. Малко ти е множко. Похапваш си.
Какво става?
Аз и Оскар ще идем до татко.
Да. - Добре.
Поздравете го от мое име.
Понеже отдавна не си го виждал,
не искаш ли да дойдеш? - Не.
Защо? Ще пътуваме заедно по братски. Какво по-хубаво от това?
Има цял куп по-хубави неща. - Не. Престани!
Може ли да поговорим? Извинете ни.
Да, може ли... Недей!
Разбира се.
Искаш ли шоколад? - Не благодаря.
Защо? - Не искам.
Не знаеш колко е смахнато семейството ми.
Но "смахнато" звучи интересно. "Смахнато" е чудесно съдържание.
Ще седиш у вас,
докато всички са на фестивала ли? - Да.
Хапни парченце шоколад!
Отвори уста, като ти казвам!
Може да си пръсна мозъка. Суперсъдържание.
Добра идея. - Това ще сторя.
Ще го направя. За предпочитане е.
Здрасти. - Здрасти, братле.
Защо носиш две чанти?
Какво? - Защо носиш две чанти?
Как така защо ги нося? - Няма да нощуваме там.
Няма ли? Идеално.
Хайде!
Какво? - Мини отзад!
Не. Какви ги говориш?
Става ми лошо, ако не седя отпред. Знаеш го.
Отпред ще ти е по-добре, а? - Оскар, мини отзад!
Няма да споря. - Не. Аз седя тук. Ти иди отзад!
Карл? - Не ме замесвайте!
Оскар, иди отзад! - Седни отзад, ако ти прилошее,
ще спрем, ще повърнеш и ще седнеш отпред.
Премести си дебелия задник, за да не спираме.
Как нарече задника ми? - Дебел.
Не тръгваме, докато не се извиниш.
Добре. Хубаво. До скоро, момчета.
Хайде, Оскар! Мини отзад!
Наистина ли? Ама че си мекушав.
Не, и сам мога да си отворя.
Ето.
Доволен ли си сега? - Много съм доволен.
Така ли ще бъде? - Качвай се!
По дяволите!
Ехо?
Татко?
Какво, по дяволите?!
Какво става?
Здрасти, Оскар. - Радвам се да те видя.
Ами... Може би трябваше да ме предупредите.
Има място в мазето. - Няма да нощуваме. Нали?
Да видим!
Бива си я, татко.
Мисля, че вкусът е съвсем обичаен.
С ром "Дипломатико" е.
Най-скъпата им бутилка. - В "Уолмарт" ли?
Не е вкусът. Оставя ми мазно усещане по небцето.
Всъщност е доста гадно.
Млъквай, мамка му! - Няма мазно усещане.
В устата ми има мембрана от мазнина.
Какво да правя? - Ако мислиш, че е гаден...
И така е хубав. - Няма мазно усещане.
В устата ми има мембрана, мамка му!
Успокой се! - Наистина има.
Няма какво да обсъждаме. В устата ми е.
Все едно. Това е просто торта пънче, мамка му!
Много е посредствено. Къде са кардамоновите сладки?
Нещо друго, по дяволите! Ползваш ли изобщо закваска?
Дойде от Копенхаген да се подиграваш пред последователите си ли?
Какво е това? - Не, слушай!
Дойдохме, за да се видим. - Добре тогава.
Татко липсваше на всички. - Просто прекрасно.
Но не съм идиот, нали?
Не съм ви виждал от месеци,
а изведнъж идвате с раници и възглавници.
Как е пекарната? - Добре върви.
Там се събират хората, но вие го знаете.
Да. - Направо е институция.
Ето.
Какво е това? - Писмо от съда.
Дължиш пари на държавата. Искат си ги веднага.
Това ли е всичко?
Боже! Държа нещата под контрол.
Сигурен ли си? - Карл, бизнесмен си.
Понякога сметките се объркват.
После се чудиш къде са отишли,
забравяш ги, а после ги намираш и оправяш.
Значи е под контрол, а? - Напълно. Бъди сигурен.
По-важно е да разберем как тортата пънче да е с по-малко мембрана.
Нали, Лукас? По-малко гадна.
Довечера мисля да направим дегустация на ром.
Да. Супер, татко! - Идеална вечер.
Мембраната не е от рома. - Ще го проверим.
Може да има жизненоважна роля.
Супер ми е с братята ми.
В мазето съм на старата къща от детството ми.
Живея си с двамата си братя.
Най-хубавите дни от живота ми.
Оскар, за последно ти казвам. Няма да нощуваме тук.
Виж! Това не е ли в Хедърхил? - Да, там е.
По дяволите!
Това не е ли от игрите в Рамлосе? - Да, оттам е.
Мама и татко са били доброволци там. - Да.
Да, помня го.
Спечелих спринта на 100 метра.
Така ли? - Я повтори!
Спечелих спринта на 100 метра на игрите в Рамлосе.
Искаш да кажеш, че аз спечелих спринта на 100 метра.
Какви ги дрънкаш? Помня, че бягах.
Учителят по физика ме накара. - Херман ли?
Не казвам, че не участва, а че аз спечелих.
Наистина ли твърдиш, че ме победи
в спринта на 100 метра? - Да.
Добре. Това е... - Лукас победи.
Това е тъпо. Определено Лукас спечели.
Все едно. - Не, сериозно.
Да речем, че съм на друго мнение. - Какви ги дрънка?
Това е факт. - В салона след 10 минути.
Защо го казваш така? - Предизвиквам те.
Така ли трябва да го кажеш? - Игрите бяха в салона.
В салона след 10 минути. - Защо след 10? Ще ходиш пеш ли?
Да. Дотам са 500 метра. - Не са 500.
Тогава са 550. - Не, два километра са.
Два ли? Будалкаш ли ме? Никога не са били два километра.
До спортната зала ли? Над три километра са.
Ако са 500 метра, защо ходехме с колело? Щяхме да ходим пеш.
Границата е 500-600 метра.
Ако е по-малко, ходиш пеш. Ако е повече - с колело.
Надбягваш ме, а не ходиш пеш, а? - Изведнъж станаха 2 км.
Как го осъзна изведнъж?
Ще идем с кола. Ще получиш малката си победа.
Единствената днес. - Супер.
Добре. Супер. Готов съм. И там ще спечеля.
Ще ни падне. - Виж колко са бързи!
Да!
По дяволите!
Трябва да докоснете гредата три пъти.
От червената линия. Три пъти дотук и обратно. Както винаги.
Карл, само гледай да не плачеш, когато загубиш!
Изобщо не умееш да губиш. - Добре. Спрете!
Когато не губиш, това е все едно. - А аз съм суперпобедител.
Добре. Рамлосе 2023 г. Официално.
Приготви се! Готови...
Старт!
Давай, Карл!
Точно така. Хайде, Лукас! Догони го!
Давай, Карл! Хайде, Лукас!
Напъни се! Искаш го.
Искаш го, Лукас. По петите ти е, Карл.
Хайде, Карл! Давай, Лукас!
Давай, Лукас! Хайде, Карл! Ще се справиш.
Направи го за себе си! Давай, Карл!
Не пипна гредата. Давай, Лукас!
Това беше лесно. Преди ми оказваше някаква съпротива.
Преди те биваше, но това беше безнадеждно.
Какво става? Не си на ниво, а?
Да ти донеса ли нещо? Вода, а?
Да му донеса ли нещо? - Стига!
Погледни го! Виж го само! - Лукас, остави го!
Хайде стига! - Лукас, той има рак.
Имаш рак ли? - Нямам рак.
Имаш бучка в гърдите и бягаш като 80-годишно куче на касапин.
Имаш рак. И се потиш през нощта.
Целият се поти нощем. - Чакай!
Имаш бучка в гърдите ли? Това не става ли...
... само при жени, а? - Точно затова е скапано.
Нямам рак. Ясно ли е? - Добре.
Ходи ли на лекар? - Да, чакам резултатите.
Значи не знаеш. - Имам...
Зара и децата знаят ли? - Нищо работа е.
Не искам да се тревожат.
Кой е? Лекарят ли е?
Кой е? - Да не се ли обаждам?
Да се обадя ли аз? - Не.
Лекарят ли е?
Карл Вагнер. - Здравей. От лекарския кабинет сме.
Да. Здравейте. - Карл, направихме изследвания.
Бихме искали да се отбиеш в лекарския кабинет.
Можеш ли да дойдеш утре в 10 ч.?
Лекарят иска да обсъдите резултатите.
Добре. Да. Ами...
Не може ли да го обсъдим по телефона?
При тези изследвания процедурата е пациентът да дойде.
Добре тогава. - Ще се видим утре в 10 ч.
Благодаря, че се обадихте. Довиждане.
Приятен ден.
Какво има? Какво казаха?
Повишено ниво на инфекция.
Какво значи това? - Че е обикновена болест.
Няма проблем. Обикновена болест.
Супер. - Имаш късмет, че не бягах аз.
Щеше да финишираш последен. Щях да ти сритам задника.
Какво става? В провинцията сме. Ще ида да потичам.
"Малибу Джак" - бързите панталони.
Важно е просто да...
Какво става? В провинцията сме. Ще ида да потичам.
Първо трябва да загрея. Добрият стар...
Една минута. Ей сега идвам.
Какво, за бога? Ти ли си, Оскар?
Здрасти, Херман. - Здравей.
Как си? - Отдавна не сме се виждали.
Не си спрял да растеж. - Не, сигурно няма да спра.
Как върви бизнесът с елхите? - Никак не върви добре.
Добре. - Боже! Отдавна не съм виждал това.
Виждал ли си ги преди? - Да, определено.
Майка ти винаги фотографираше с позитиви. Голяма бъркотия.
Как да ти помогна? - Дали могат да се възстановят?
Мога да пробвам. И без това ще ходя отзад.
Да видим дали имам ръководството! Това не ми трябва. Задръж го.
Може ли да се оправи? - Мога да оправя всичко.
Така помня и аз.
Ще погледна. - Добре.
Аз ще поразгледам. - Давай!
Огледай всичко!
Страхотен звук.
Какво? - Когато сменя снимките.
Това е проектор, нали?
Да. Сега не издава звуци, защото е счупен.
Херман ще го поправи.
Ясно.
И това е чудесен звук. - Моля?
Слушай!
Класика. - Нали?
Много готино. - Да, най-хубавият е тук.
Хайде!
Ела!
Нали? - Да, готин звук.
Чудесен звук. Наистина.
Яко е, мамка му. - Много готин звук.
Да. Ето малко литература. - Супер.
"Нелеродман" за теб. И ръководството на "Кодак".
Намерих го. Ще го задържа. Дай ми една седмица.
Много поздрави, Оскар.
Ти си синът на пекаря, нали?
Да.
И аз те помня. Ти си Крещящата Рике, нали?
Крещеше всеки път, когато учителите ти се караха.
Странно е да се сетиш за това.
Да, това беше...
Още ли го правиш? - Не знам.
Още ли плачеш, като скачаш от трамплина в басейна?
Не. Спрях да го правя отдавна. Беше преди 15 г.
Просто всички още го обсъждат.
Вече не е нужно да го правят. Може да спрат.
Можеш да им го кажеш.
Още ли живееш тук?
Да, живея тук, ям тук, понякога плувам тук.
Работя в седмичния вестник.
Супер. Обичам го. - Чудесно.
Чета го всеки ден.
Всеки ден ли? Седмичника ли? - Да.
Четеш бавно или го препрочиташ? - Да, чета го няколко пъти.
Понякога е хубаво пак да прочетеш същата история.
Много ми харесват и снимките. - Наистина ли?
Ти ли ги правиш? - Да, заедно с други неща.
Да.
Хубаво, хубаво, хубаво.
Местните очи.
Готина количка.
Благодаря.
Този е от Литва. Малко е по-сладък.
Имам предвид, че не е... Не искам да насилвам нещата,
Не помня кога за последно се събирахме.
На погребението на мама.
Благодаря, Оскар. Но мина време. - Да.
Радвам се, татко. Обичам те. - Да, наздраве!
Наздраве!
Мътните го взели!
Ужасно е.
Не става. Трябва да се върнем към Южна Америка.
Не на мен ми стига. Довечера ще шофирам.
Още тази вечер ли?
Да, трябва да се прибера при децата.
Не може да караш. Вече пи. - Само две питиета.
Но съдържа 67 процента алкохол.
Може да кара. Само е сръбнал два пъти.
Не е пил две цели питиета.
Сръбването е съвсем малко. - Сръбнах малко.
Не, глътна големи... - Може ли да спрем.
Аз съм този, който знае колко е пил. Определено мога да карам.
Става ли? - Забавляваме се.
Само аз ли мисля така? Не е ли хубаво, че сме заедно?
Няма ли да усилите радиото? Ще си приготвим питиета
и може да си тръгнете утре.
Татко, хубаво е да сме тук. Мисля, че трябва да поседим тук
и да поговорим за това защо ни липсва мама.
Ще донеса ледчета. - Ще дойда с теб.
Супер. Мисля, че се навиха.
Татко, направи мястото по-уютно!
Кара ни да се чувстваме виновни, за да останем. Нямам време.
И аз. Да тръгваме, по дяволите!
Защо бързате? - Заради децата, работата, теб.
Всеки път, като дойдем, е едно и също.
Да тръгваме, а? - Да.
Карл? Лукас?
Какво?
Какво...
Знам какво ще слушаме сега.
Спри музиката, Лукас! Какво е това, татко?
Казах, че няма за какво да се тревожите.
Всичко е под контрол. - Всичко...
Не е под контрол, нали?
По дяволите! Това ясно показва, че не е под контрол.
Ако Уилям ме пита какво е нещата да са под контрол, няма да кажа...
Еквивалентът е да имаш пълен фризер с неплатени сметки.
Разбирам. - Тези сметки са отпреди години.
Кажи ми, че си говорил с тях, моля те!
Но аз имам план.
Имаш план. Това е безсмислено.
Спокойно, Карл! - Няма да се успокоя.
Утре двамата ще седнем и ще разнищим всичко.
Разбра ли? - Да.
Лягайте си!
Нали щяхме да се прибираме? - Не.
Той ни каза да си лягаме ли?
Май да.
Походното легло е за мен.
По дяволите!
Заболя ме.
Всичко ще се нареди, Карл.
Знам, че така мислиш, Оскар.
Помниш, когато мама... - Престани!
С какво да спра? - Просто престани!
Много ясно, че мислиш така.
Нито ти, нито татко оправяте нещата. Винаги аз го правя.
Нали? Мамка му!
Ще се справим заедно. - Млъкни!
Пропълзи обратно в крепостта си!
Лека нощ.
Не може ли да изгасим лампата?
Ти си легна последен.
Оскар, изгаси лампата!
Оскар, ти сериозно ли?
Смахнато.
Карл, обичам те.
Карл?
Карл, обичам те.
Карл?
Карл! - Млъкни, по дяволите!
Сериозно говоря.
Какво има? - Какво става?
Не, по дяволите!
Сигурно се чудите защо стоя тук. - Спим, татко.
Кой беше най-щастливият ден ви живота ми?
Раждането ми. - Не, беше ужасен ден.
Моето раждане. - Не, ражданията ви бяха гадни дни.
Какво искаш?
Най-голямата сладка с ром в света.
Един мъж, жена му и една мечта.
Джаз музика на живо, целият град се е събрал
около огромна сладка с ром.
Кметът се здрависа с мен. Беше най-хубавият ден.
Кръв, пот... - Татко, наричаш го "сладка с ром".
Не беше това.
Беше по-скоро купчина с ром. - Престани! Обсъждали сме го.
Ако беше оформено като топче,
щеше да е толкова твърдо, че нямаше да може да се яде.
Имаше си причина. - Възглавница с ром.
Вкусът беше по-важен от формата.
Хората просто загребваха ли от нея?
Стана така, че изкарах 18 800 долара за един ден.
Това, което предлагам сега, е да направим най-голямата...
... торта пънче. - Да, по дяволите.
Най-голямата торта пънче. Няма къде да сбъркаме.
Всичко е изпипано. Ще я направим по-голяма.
Ще изкараме пари, за да платим сметките.
С мен ли сте? - На сто процента.
Страхотна идея, татко.
По-добре е от това да не правим нищо, нали?
Мисля, че звучи като най-лошата идея на света.
Татко, не можеш да решиш всеки проблем с рекорд на Гинес.
По дяволите! - Лукас...
Не можем да направим това без теб.
Трябват ни последователите ти.
Стига да не е селска простотия.
Ясно. - И трябва да прилича на пънче.
Не искам да дойда и да видя някакъв дървесен израстък или клон.
Сериозно говоря, татко. - Не, ще го направим.
Карл, състави нужните планове и се заеми с тях.
Изчисли колко пари трябва да изкараме, събери всички сметки
и разбери колко голям трябва да е пънът!
После...
Лукас, ти се заемаш с маркетинга!
Да.
Ами аз? - Ти се заеми с къщата!
Да, добре. Значи... Искаш да изчистя ли?
Просто помети набързо, та да не се тревожим за състоянието на къщата!
Ти си Хюстън. Трябва да си сигурен, че нямаме проблем.
Значи имаш много важна роля. - Много си важен, Оскар.
И аз мога да работя. - Докажи го!
Как? - Почисти.
А аз ще направя най-голямата торта пънче в света.
Нали? - А сега ще спим.
Екип ли сме? - Лека нощ.
И аз мисля така.
Лека нощ. - Лека нощ, татко. Обичаме те.
Благодаря. - Лампата!
Лампата, по дяволите!
Приятни сънища!
Ингер има гонорея.
Ето. - Не мога все да ям торти пънчета.
Но тази е без мембрана. - Пълна е с масло.
Затова смених половината масло с кокосова мазнина.
Каква е тази мания за торти пънчета?
Не, аз си падам по топчета с ром. Всеки ден.
Затова направих най-голямото. - Имаш предвид буцата с ром.
Но от друга страна, майка ти...
Какво? - Добро утро.
Здравей. - Ще направя кафе.
Да го направя ли аз? - Не. Благодаря.
Говорих с Агенцията по дълговете.
Казаха, че е спешно. Ще пратят днес човек.
Боже! Доста бързо. - Така става, като опре до кокала.
Искаш ли кафе? - Да, искам.
Добре. Ами ти, Лукас?
Кафе? - Не, благодаря.
Трябва да намеря касовите ти бележки и годишните доклади за миналите 3 г.
Хубава е. - Наистина ли?
Има по-малко мембрана.
Както виждате, сме се опитали да обобщим нещата.
Ще отнеме време. - Заповядайте.
Не ще и дума. - Благодаря.
Дано постигнем споразумение,
защото тази малка пекарна
е като институция в градчето ни.
Да погледнем как стоят нещата.
Дължите на държавата 55 729.
Трябва да се платят най-късно до изслушването в сряда.
Здрасти, Вагнер.
Здравей, Клаус.
Искам една франзела, осем малки хлебчета
и една питка охлюв за спортиста.
Идвам от супермаркета. Невероятно е,
че си позволяват да пекат замразени боклуци точно до теб.
Целият град пълни кошници с картонен хляб, но не и аз.
Ако не е от Вагнер, не го пипвам. - Радвам се да го чуя.
Ето. Струва 17, моля.
Продължавай да правиш чуден хляб. - Обещавам.
До скоро. - Да.
До скоро. Приятен ден. - Чао, Клаус.
Не разбирам. Имам предвид... - Не.
Не сте плащали ДДС от две години.
Използвахме парите да обновим мястото. Това е животът ни.
Не може да плати толкова. Няма начин.
Направихме оценка на имота.
Ако го продадете, ще вземете два милиона.
Но има ипотека на имота за два милиона.
Но ако продадете земята, ще дължите на банката 56 000.
Но той сега дължи 55 769. - Да, на нас.
И ние ще си ги получим.
Да, но...
Няма проблем. Можем да платим. Ще платим.
Тогава няма повод за тревога. - Не.
Трябва да се платят преди изслушването в съда в сряда.
Но искам много да ви благодаря
за тази страхотна торта пънче.
Да.
Татко, ако имах парите, знаеш, че щях да ти помогна.
Да не говорим повече за това. Имаме план.
Става дума за тортата пънче.
Здрасти, Лоне. - Оскар...
Трябва ли ти помощ?
Деца, има ли нещо, от което много да ви е страх?
Не, не, не!
Имало едно време
един миниатюрен принц
и една много голяма принцеса.
Тази не я знам. - Така ли?
Миниатюрният принц и огромната принцеса.
Били много гладни,
затова отишли в пекарната в Рамлосе.
Казали: "Извинете, имате ли нещо,
което много да ни засити, защото сме много гладни".
Пекарят от Рамлосе отвърнал: "Имам, естествено.
Имам най-голямата торта пънче".
Както сигурно сте видели, аз съм в Северна Зеландия.
Недалече от Тисвилде, както го знаем от музиката. Не.
Здравейте. Размотавам се в Северна Зеландия.
През зимата тук е скучно, но скоро ще стане нещо шантаво.
После се опитали да изядат цялата торта.
Започнали да нагъват.
Чак до луната ли? - Чак до луната.
Стоя тук със съвсем обикновена торта пънче.
Но скоро ще видите най-голямата торта пънче. Мамка му!
Знаете ли какво? Пъна го има в истинския живот. Вижте!
Това е брошура. Дайте я на родителите си.
Имаш кака ли? Тогава я дай и на нея,
защото всичките ви приятели ще искат да ядат от пъна.
Не обичате торта, а? - Не.
Не обичате торта, нали?
Не обичате. Да!
Тъжно ни беше, че напусна работата си тук.
Да.
Видях, че сте махнали снимката й в коридора.
Не останаха от децата й, та...
Решихме, че така ще е най-добре.
Да.
Радвам се, че се видяхме, Лоне.
Оскар...
Грижи се за себе си!
Какво става, Лукас? Джейми е. Събрали сме се във вилата.
Наздраве!
Отбий се! До скоро.
Още е много лека.
Ще се разпадне, като е по-голяма.
Направи я по-плътна! - Нужен е баланс.
Трябва да може да се яде, да няма вкус на чакъл.
Направи я мека, но забучи клечки за опора.
Както слагат на бургерите.
Сметнах всичко.
Добре.
Вземаш средно по 4 за чаша кафе.
Плюс 3 за парче торта.
С хляба, млякото, сока и всичко останало.
Ще предположим, че всеки клиент ще плати средно по 10.
Може би малко повече. Това значи, дръж се, че ще трябва
да имаме 5000 клиенти в събота, иначе пекарната ще фалира.
Да.
Пет хиляди. Не е немислимо.
Пет хиляди, татко! - Много са.
Трябва да кажа, че това е нереалистичен проект.
От десет години едва припечелваш.
Не се получава. Не работи.
Дори мама... - Стига! Ще се получи.
Просто трябва да доближим нужната сума.
За това става дума.
Слушай! Аз съм институция в града.
Хора идват отдалече, за да си купят хляб от мен.
Община Грибсков има 41 000 жители. Пет хиляди не са нереалистични.
Това е важното. - С теб съм.
Наистина. Но трябва да приемеш реалността.
Ще се получи. Убеден съм.
Всичко ще е наред.
Знам го.
Аз ще отида.
Здрасти. - Здравей.
Дебнеш ли ме? - Тук съм за ежедневния седмичник.
Дойдох да ти дам това.
Реших, че може да ви хареса. Или поне на теб.
Мисля, че е хубава история. - Добре.
"Най-голямата торта пънче". - Да.
Забавно. Баща ти ли ще я прави?
Баща ми ще я прави. Да.
Направи най-голямото топче с ром.
Реших, че може да искаш да дойдеш и да напишеш нещо по темата.
Ще е много интересно. - Супер.
Точно като за нас е. - Чудесно.
Може да дойдем утре да го интервюираме.
В пекарната в 11 ч., а? - Става.
Ако искаш, мога да го кача в уебсайта.
Можеш ли? Ако го направиш, ще е много яко. Много благодаря.
Може ли да го взема? - Да.
Имам още 5500. - Боже!
Не е много екологично.
Да, но взех това решение. Трябваше да бъдат разпечатани.
Да. - Важно е да се разпечатат.
Да.
Здравейте. - Радвам се да те видя.
Какво става, Люк?
Присъедини се към нас! - Добре. Имате ли бира?
Има всичко - вино, ядки... - Постарали сте се.
Наистина 50 000 души скандираха:
"Джейми, Джейми, Джейми".
Беше шантаво, но щом се качих на сцената, звукът спря.
Мислех си: "Не, не, не". Вцепених се.
Мислех си, че единственият изход е просто да грабна микрофона.
С едно движение се озовах на ръба на сцената и паднах в тълпата.
Тогава чух музиката да започва.
Беше най-шантавото ми преживяване. Трябваше да си там. Лудост.
Звучи шантаво. Аз трябваше да посетя баща си.
Той има пекарна наблизо, нали?
Да, пекарна "Рамлосе". - Да. В Рамлосе.
Хрумнала му е шантавата идея да направи най-голямата торта пънче.
Малко е смахнато. - Вълнуващо. Добър избор.
Вярно ли е, че ще участваш в кампания за летище "Роскилде"?
Тъкмо казах на другите, че има търсене за някой по-зрял като теб.
Като летище "Роскилде". - Да, вярно е.
Забавна история.
Преди няколко години участвах в кампания на САС.
Беше показана в 92 държави.
Не знам дали сте я видели. - Да.
Мисля, че е странно, мамка му,
че говориш гадости зад гърба ми.
Не говоря зад гърба ти, Лукас. Създавам въодушевление.
Това ли било? - Да, това.
Добре. Знаеш ли какво? По-скоро си като всички други.
Щом се появи проблем, ти го загърбваш.
Лукас, това е работата ми. - Вече разбирам.
Знаеш ли какво? Не мисля,
че повече трябва да работим заедно.
Всички клиенти са информирани.
Футболният клуб пусна съобщение за това.
Има статия в интернет. - Не мисля, че е достатъчно.
И аз се постарах малко.
Мястото изглежда супер, Оскар. Това е важно.
Когато Лукас сподели това с последователите си, ще потръгне.
Поне така мисля. - Сто процента. Ще има ефект.
Качих се в старата стая. Имаше брошура за топчето с ром.
Няма да пусна история за шибан пън.
Какво?! - Нелепо е, мамка му!
Да. Не, не, не. Наистина е нелепо. Съгласен съм с теб.
Всички мислим ситуацията за нелепа.
Но го правим, за да му помогнем.
Правим го заради татко, нали? Независимо дали е нелепо.
Какво е това, по дяволите? Наистина.
Единият събира похвали, че е чистил с прахосмукачка,
а на другия не му дреме за семейството.
Не мога да съм в това семейство. Защо не го разбираш?
Успокой се! - Всички живеете в миналото.
Татко, толкова се самосъжаляваш.
Жалка гледка е.
А Оскар е на 32 г.
Завира се в пещера всеки път, като светът му дойде много.
Какво е това, по дяволите?
Майната му на това! - Бягай! Както винаги.
Като с мама. Избяга, защото ти дойде много.
Подвиваш опашка и оставяш гадостите на нас.
Ако децата ми се държат така... - Децата ти!
Онези, които ще пораснат без баща, а?
Какво става? Защо го казва?
Карл имаше бучка в гърдите.
Отиде на лекар. Казаха, че е само инфекция. Нали, Карл?
Нали, Карл?
Защо не спомена нищо?
Какво да кажа?
Татко, по дяволите!
Не можеш да се погрижиш за себе си.
Как, по дяволите, ще се погрижиш за мен?
Лукас!
По дяволите!
Ти дойде. - Това ми е работата.
Да.
Но ми е приятно да се видим. - Да.
Но не казах, че ми е приятно да се видим.
Добре. Но съм видяла как ме гледаш.
Какво...
Така.
Защо най-голямата торта пънче?
Защо да ходим до Луната? Защо да плаваме западно от Европа?
Това става, защото хората се стремим към величие.
Мястото само твое ли е? - Да.
Притежавах го заедно с жена си.
Допреди пет години. Мястото е наше.
Къде е жена ти сега?
Тя вече не е сред нас.
Аз...
Съжалявам. Като каза "наше", реших, че тя още...
Мястото все още си е наше.
Само защото не идва на работа,
не значи, че мястото не може да е наше, нали?
Наше си е. Наистина.
Разбира се. - Няма проблем.
Обучавал ли си се за това? - Не, изобщо.
Нямам образование.
Самоук съм, както казват.
Лили работеше в детска градина. Работеше с деца. Обожаваше ги.
Беше важно за нея. Като за Оскар.
Той е истинско мамино синче.
Да. Когато работата се увеличи, Лили трябваше да помогне.
Ще ти кажа кога да режеш.
Влезе ли? - Да.
Пасна ли вътре? - Просто пасва.
Успя ли? - Да.
Обади ли се на лекаря? - Ако почнеш с това, тръгвам си!
Карл, просто се тревожа за теб.
Аз ще звънна, ако се притесняваш. - Просто не разбираш, нали?
Изобщо.
Когато мама се разболя, кой се погрижи за всичко?
Аз. Какво ще стане, ако аз се разболея?
Имаш мен, Лукас и татко. Ние...
Разбира се.
Ще донеса покривалото.
Здрасти.
- Той добре ли е?
Не мога да му вляза под кожата.
Трябва да му влезеш под кожата ли?
Ами... Донякъде се налага.
Как мина с татко? - Супер. Той е много мил.
Добре. - Искаш ли да тръгнем?
Да зарежем всичко, а? - Сега ли?
Ами шатрата? - Остави я!
Хайде!
Здрасти, скъпи. Обаждам се да проверя как си.
Ще дойдем сутринта да помогнем с приготовленията.
Говори ли вече с лекаря?
Обади се, като получиш съобщението.
Обичам те. Чао.
Усещаш ли бездната?
Какво имаш предвид?
Запуши си ушите и виж дали още усещаш океана.
Странно е, че мога да го усетя. Доста е шантаво.
Баща ми е глух, така че...
Все търсим места, където можеш да усетиш звука.
Като това място.
Когато беше дете, трудно ли беше да не можеш да говориш с баща си?
Не мисля.
На първата среща между майка ми и баща ми, след като си казали "чао",
баща ми се отдалечил от нея заднешком.
Майка ми го погледнала и попитала защо го прави.
Баща ми отговорил, че не може да чуе
дали иска да му каже нещо романтично.
Забавно. - Оттогава са заедно.
А ти и майка ти? Говорихте ли си много?
Постоянно. Бяхме най-добри приятели.
Имаше по-стар фотоапарат от твоя. Беше фотограф.
Наистина ли? - Да, снимаше много.
Добре.
При баща ми има куп стари фотоапарати.
Наистина ли? - Да.
Доста забавно.
Трудно ли ти е без нея? - Да.
Много.
Дойдох вкъщи, за да събера пак семейството, и изобщо не се справям.
Всичко отива по дяволите. - Защо?
Защото сме четирима мъже, които...
Просто сме четирима мъже. Да.
Хрумна ми една идея.
Ела!
Трийсет секунди. - За какво?
За нова снимка.
Хайде! Сложи го в джоба! - Да, добре.
Хайде!
Ти сериозно ли? Не мога. - Оскар!
Не може да си сериозна. - Хайде, Оскар!
Твърде студено е.
Не мога да го направя. - Можеш. Хайде!
Не мога. - Сама ли ще ме оставиш? Хайде!
Както искаш. До скоро.
Съжалявам.
Страхливец!
Това ти ли си?
Да, там съм още малък.
Голям сладур.
Това беше тогава.
Вземи назаем каквото поискаш. Аз няма да ги използвам.
Това е супер.
Да, голям фотоапарат. - Ти будалкаш ли ме?
Голям стар апарат. - Това е "Мамия" РБ67.
Направо шантаво.
Добре. Дръж това!
Готов ли си?
Чакай малко!
От това направо се подмокрих.
Щуро е, че има това. - Да.
Това тук е страхотно.
Носеше го на всяка почивка. - Просто универсален апарат.
Можеш ли? - Да.
Готино. Как, по дяволите...
Ето така. - Какво правиш, по дяволите?
Какво имаш предвид? Отворих...
Първо превърти лентата! Иначе ще я съсипеш.
Не знаех, че има лента.
Има, разбира се. Личи си.
Готов ли си? - Да.
Да, добре. Сериозен е.
Добре. Не мърдай! - Не мърдам!
Не е вярно. - Не мърдам.
Добре. Ако не мърдаш, снимам след едно,
две, три...
Шедьовър. - Добре.
Снимай ме от другата ми хубава страна!
Но знаеш, че няма смисъл, нали?
Защо? - Защото съсипа лентата.
Но си красив.
Може ли да го взема назаем? - Да, разбира се.
Благодаря.
Ето. - Добре ли беше?
Това е готово.
Може ли още едно парче? - Да.
Колко станаха? - Две хиляди и двеста трансакции.
Харчат повече от очакваното. - Страхотно.
И това е без последователите на Лукас. Чудесно.
Благодаря. - Да.
Имам нещо за теб, приятелю. - Третата порция.
Бива си те, а? А за вас тук?
Кой поръча това. Ето. - Благодаря.
Добър апетит.
Пристига. Това ще струва 10.
Колко изкарахме досега? - Към 30 500. Остава ни доста.
Трябва да са достатъчно. Можем да им платим над половината.
Трябва да са достатъчно. - Не стигат.
Донесохме 35 800 в брой.
Това е огромна част от целия дълг.
Мисля, че така показвам, че сме на път да платим този дълг.
Трябва да намерим решение. Много хора дължат доста повече.
Не са достатъчно.
Искаме парите си.
Всичките си пари.
Могат да изискват всички дългове. - Супер.
Срещнахме се преди седмица.
За този кратък период платихме над половината, нали?
Да, и сигурно ще съберете останалите пари за колко време?
Три-четири месеца. Но баща ви ще натрупа нов дълг.
Този дълг се е трупал от години.
С тази пекарна няма да го изплати. - Но тя е животът му.
Тя е всичко, което има.
Вие трябва да...
Не можете ли... Сигурно можете да направите нещо.
Ако е целият му живот, трябвало е по-добре да се грижи за нея.
Ами...
Татко?
Здравей, Клаус.
Здравей, Вагнер.
Какво имаш в кошницата?
Съставки за баба гануш. Довечера ще ядем гръцко ядене. Пробвай го!
Тайната е органичните патладжани.
По дяволите, Вагнер!
Това е хляб.
Инфлацията и...
Татко...
Съжалявам.
Кажете "чао", деца!
Чао, чичо. - До скоро.
Обичам те. - Грижи се за себе си!
Идеално. Качвай се в колата!
До скоро. - Чао.
Грижи се за него!
Какво става?
Какво да кажа, за да идеш на лекар? - Стига!
Какво да кажа? Моля те, просто иди на лекар!
Отнема съвсем малко време да идеш.
Няма ли да спреш, като ти казвам? Не издържам вече.
Постоянно говориш. - Млъкни!
Млъкни и иди на лекар, мамка му!
Моля те, иди на лекар, Карл!
Сериозно говоря, мамка му! Моля те!
Моля те! - Дай ми чантата!
Иди на лекар! Моля те! - Престанете!
Оскар! - Моля те, просто иди на лекар!
Оскар, спри! - Пусни ме!
Пусни ме!
Качвайте се в колата! Тръгваме.
Съжалявам! Карл!
Извинявай.
Всичко лежи върху мен.
Аз съм отговорен за това, защото майка ми е болна.
Знаеш ли, че той е първият датски играч, спечелил "Златната топка".
Той е и първият...
Татко? Какво правиш? Късно е.
Ехо. - Не мога. Не.
Легни си! - Все искате да си лягам.
Какво е това? Къщата си е моя.
Това беше умно, а? Така можете да ме сложите да легна.
Ето. Лека нощ на мен.
По дяволите, Лили! Няма ли да се преместиш? Заемаш цялото легло.
Здрасти. Какво става?
Здрасти, братле.
Какво има?
Тя вече не издържа.
Оскар, сега не мога. - Ела да се сбогуваш!
Трябва да затварям.
Здравей.
Оскар тук ли е?
Да.
Оскар? - Здравей.
Ходих да снимам новото гробище. Реших на връщане да се отбия.
Добре.
Може ли да вляза? - Да. Или...
Изчакай две секунди! - Добре.
Нося снимки. Нося и позитивите за проектора.
Не сме се чували след деня с тортата.
Преживявам някои неща.
Изглежда се справяш доста добре.
Не исках да те товаря с моите проблеми.
Това... Да.
Обичам бъркотиите.
Виж!
Готино.
Пекарната беше всичко за родителите ми.
Какво? - Май баща ти повече харесваше
каква е била пекарната, а не каква е сега.
И че майка ти е работела там по необходимост,
а не защото е искала.
Да. Добре.
Може би е време да продължиш напред.
И да си вдигаш шибания телефон.
Да.
Рике?
Добре.
Стана ми студено. Какво става? - Помогни ми!
Дърпай, дърпай!
Дай ми шибания си портфейл! - Мамка му! Какви ги вършиш?
Не е смешно.
Опитвах се да ти се обадя, но ти не вдигаш.
Добре. Какво искаш?
Липсваш ми, така че...
Може ли да поговорим за пет минути?
Не знам дали си спасен. - Млъквай!
Започнах да ходя на сбирки в църквата.
Говорим си за вино.
Татко има нужда от нас. Не се справя добре.
Да, и...
И Карл не е много добре. Не знам дали...
Оскар, спри, моля те! Сега не мога да се занимавам с това.
Не можеш ли да се преструваш като всички?
Не мога.
И това не можеш. - Не, и ти не трябва да го правиш.
Опитваш се да ме ядосаш, за да си тръгна, но няма да стане.
Никога няма да те оставя. - Всички си тръгват, Оскар.
Тя не те остави.
Ако беше тук, щеше да дойде сега.
Сега татко и Карл имат нужда от нас. Не мога сам.
Нуждая се от помощта ти.
Не мога да се справя сам.
Имам нужда да сме силни заедно.
Двама силни мъже, които вдигат тежести заедно.
Мускулести мъже, които се къпят заедно.
Не, не. Които се сапунисват един друг.
И претегляме телата си заедно. Не правят ли така?
Искаш да тренираме ли? - Не, само да се къпя с теб.
Млъкни, моля те!
Татко?
В пекарната е.
В пекарната ли? - Да.
Здрасти, татко.
Здравей.
Татко, какво...
Какво правиш?
Пека.
Не може да си тук.
Може, и още как.
Защото това място е наше.
Помните ли изобщо как изглеждаше, преди майка ви да го обнови?
Колко вложихме в това място?
А? - Помним, татко.
Но тук не съществува вече "ние".
Само ти си.
Ставаш посред нощ, за да дойдеш тук и да печеш до сутринта.
Затънал си в дългове.
Просто не изглеждаш вече щастлив.
Но майка ви жертва всичко за това място.
Тя не го жертва заради това място.
Жертва се заради теб.
Заради нас.
Ние сме още тук.
Да, тук сте.
И това ме прави щастлив.
А Лили вече я няма.
Макар че понякога, когато машините работят, ми се струва, че е тук.
Мисля си, че ако се обърна, тя ще бъда тук, но я няма.
Не.
Къде е брат ви?
Какво искате за вечеря?
Кажете "пица"!
Пица. Добре. Каква пица?
Здравейте. - Какво става? Защо сте тук?
Имаме час. Трябва да тръгваме.
Уилям има тренировка по футбол от 16,30 ч.
Ако се окаже сериозно, може да ми трябва малко помощ с ежедневните...
Ще трябва да се координираме.
Зара току-що започна нова работа.
Никога няма да бъдеш сам в това.
Разбра ли?
Благодаря. Стига толкова!
Карл Вагнер? - Да.
Елате с мен! - Да.
Карл, ще се изразя по следния начин.
Добре е, че дойде толкова рано.
Пробите от тъканта, които получихме,
показват следи от рак на гърдата.
Но е в много ранна фаза.
Не се е разпространил до лимфните възли. Нямаш нищо под мишницата.
Предлагаме да направим малка оперативна процедура,
с която да премахнем тумора.
Добре. Какво...
Какво значи това?
Карл, на твоята възраст, с твоята форма и заради ранния стадий
сме оптимистично настроени.
Много сме позитивни относно лечението.
За щастие, си в добра форма.
Да.
Ще го преодолеем. - Да.
Къде е героят на деня? - Ето го.
Весела Коледа!
Радвам се да те видя. - Здравей.
Добре, деца. Събуйте се! - Няма да млъкне.
Готово. Благодаря. - Наздраве!
Наздраве! - Весела Коледа!
Радвам се да видя всички ви.
Весела Коледа! - Наздраве!
Обичам те. - И аз те обичам.
Има ли нещо? - Затвори си устата!
И Ели иска. - Ще пия едно с теб.
Представи си, че е текила. - Яко.
И ти ли си падаш по текилата?
На масата има деца.
Излизате ли? - Гаджета ли сте?
Поканена съм тук днес, така че... - Това казва много.
Наздраве за увеличаване на семейството!
Мислех за пътуване до Барселона. Произнася се "Бартелона".
Ходя на уроци по испански два пъти седмично.
Там ли срещна Лисе?
Коя е Лисе? - Успокойте се!
Просто учим испански заедно. Само това.
Наздраве на всички!
Обзалагам се, че Оскар е направил схема
да ни продаде сапуни. - Дано не е така.
Оскар, как върви семинарът?
Благодаря, че питаш Зара. Много мило.
Запазих кредитите си. Продължавам там, откъдето бях стигнал.
Та ми остава около година и половина.
Карл, Оскар каза, че си добре.
Да, вярно е. Получих резултатите. Според тях нямам рак.
Никога не се знае, но засега съм здрав.
И засега сигурно си още бавен. - Да, не може да избяга от това.
Поне не и от мен.
Ами... Имам малка изненада за вас.
Открих лента със снимки на мама.
Рике искаше да вземе назаем един фотоапарат.
Дадох й го. В него беше последната лента на мама.
Аз ги погледнах скришом.
Но мисля, че трябва да ги видим всички заедно.
Струва ми се ненужно.
Да, ще си взема оризов пудинг.
Седни! Идеята е добра.
Бих искал да ги видя, Оскар.
С удоволствие.
Чудесно.
Добре.
Готови ли сте?
Красавец.
Още един красавец. - Жабок, а?
Джуджето. - Сънен или сърдит с това изражение.
Сънливко. - Сънливко, а?
Имаше доста спане.
Лаурел и Харди.
Малко е изплашен. - Да, малко е изненадан.
Кое е това хлапе?
Бизнес. Така стоят нещата. - Да.
Или обича да играе на "Змията".
Така ли? - Така ми се струва.
Може да е какво ли не.
Какво друго...
Много хубаво.
Красива е.
Да, беше.
Много хубаво.
Момчетата ми.
Боли ви.
Това наранява и мен.
Но трябва да знаете нещо много важно.
Чакай! Какво? - Какво става?
Пробвай да го натиснеш пак! - Да.
Какво става? - Това ли е всичко?
Оказа се, че когато отвориш фотоапарата
и извадиш лентата, последните снимки се прецакват.
Оскар, ти сериозно ли? - Да.
Отворил си го, преди да я превъртиш ли?
Да. - Типично за теб.
Съсипа последните думи на мама към нас ли?
Това е най-шибаното нещо. По дяволите!
Направих го. - По дяволите, Оскар.
Изобщо не е смешно. - Никак не е смешно.
Но тя изглеждаше добре.
Беше болна, но изглеждаше добре, нали?
Да. - Красива е. Особено снимката...
Имам нейни снимки по бикини. - Не, не.
Татко! - Аз искам да ги видя.
Тя иска да ги види. - Татко, ще ги види друг път.
Добре. Чакайте малко! - Кой беше?
Превод ИВАЙЛО МАРКОВ
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО