JUNJI ITO HÁTBORZONGATÓ JAPÁN MESÉI
Jobbra? Balra?
Ide? Vagy oda?
Melyik irányba induljak?
Mit tegyek?
Sétáljak? Fussak?
Leüljek? Maradjak állva?
Most vajon nevessek?
Legyek dühös? Fakadjak sírva?
Keljek fel? Menjek aludni?
Pislogjak? Vegyek levegőt?
Mit tegyek?
Láttam a hirdetését. Az állásinterjúra jöttem.
A nevem Uchida Mitsu.
„SUTTOGÓ NŐ”
Tisztában van vele, mivel jár ez az állás?
Igen.
Az eddigi segítők nem húzták sokáig.
Nem bírták elviselni Mayumi véget nem érő kérdéseit.
Ismerkedjen meg a lányommal, és utána folytatjuk.
Mit tegyek?
Álljak? Üljek?
Feküdjek le?
A hátamra? A hasamra?
- Mayumi, ülj le! - Hová?
A székre? A földre?
Törökülésbe? Lótuszülésbe?
Kérlek, mondd meg! Mit csináljak?
Mindig így viselkedik. Kérem, segítsen!
Rendben.
Akkor hát? Mit csináljak?
Mayumi, ülj le az ágyra!
Az ágyra? Hogyan?
Törökülésbe? Lótuszülésbe?
Ülj az ágy szélére, mintha egy székbe helyezkednél.
Gyere, vedd le a kezed a falról,
és sétálj az ágyhoz!
Most lassan ereszkedj le! Így.
Leültem. És most mit tegyek?
Folytassa!
Jól van. Lélegezz mélyeket, amíg meg nem nyugszol!
És most?
Ő lenne az új segítő?
Igen. Ez még csak az első napja, de cseppet sem zavarja Mayumi állapota.
Csípőből adja az utasításokat. Igazán figyelemreméltó.
Remélhetőleg tovább húzza, mint a többiek.
Én is.
Lefeküdtem.
Most mit csináljak?
Hunyd be a szemed!
Lélegezz lassan!
Uchida kisasszony! Bizonyára fárasztó volt az első nap.
Mayumi egész nap kiegyensúlyozott volt, hála önnek.
Holnap is számíthatunk önre?
Igen. Holnap reggel 8-ra itt leszek.
Már egy hónapja itt van. Még senki sem bírta ilyen sokáig.
Nem úgy tűnik, mintha belefáradt volna.
Mayumi mentális állapota pedig stabilnak mondható.
Örülök, hogy megtalálta a megfelelő embert, elnök úr.
Az utasításai világosak és precízek.
Hála neki Mayumi olyan dolgokra képes, amire azelőtt soha.
Persze egy pillanatra sem hagyhatja magára Mayumit.
Lenyűgöz, Uchida kisasszony milyen kitartóan végzi ezt a nehéz munkát.
Másfelől szinte már hátborzongató.
Az a lelki nyugalom, ahogy tűri Mayumi bizarr természetét,
őszintén szólva igen furcsa.
Amellett szinte mit sem tudunk róla, nem igaz?
Arra kérem, nézzen alaposan utána!
Igenis, elnök úr!
Hálásan köszönöm!
Ma is remek munkát végzett.
Holnap reggel 8-ra itt leszek.
Mitsu kisasszony! Holnapra vegyen ki szabadnapot!
Aggódom az egészsége miatt.
Ugyan, jól vagyok.
Úgy érzem, ez a munka segít, hogy újra megtaláljam önmagam.
Ha boldognak látom a lányát, úgy érzem, én is boldog vagyok.
Értem. Azért vigyázzon, ne hajtsa túl magát!
Nem akarok indiszkrét lenni,
de hogy szerezte azt a monoklit?
Ezt? Semmiség.
Jó éjszakát!
Mi újság azóta Mitsu kisasszonnyal?
Ez már nem pusztán szokatlan.
Az utóbbi két hónapban történtek túlmennek a normalitás határán.
Ha csak elnézem őket, a hideg futkos a hátamon.
Ezt hogy érti pontosan?
Mitsu betegre dolgozza magát, ellenben a munkájára nem lehet panasz.
És nem csak ez. Mintha szerencsét hozna Mayuminak.
Szerencsét?
Úgy van. Hétköznapi apróságokra gondoljon!
Például reggelire vajat vagy lekvárt kenjen Mayumi kenyerére?
Két vagy három szál kerti virágot tegyen a vázába?
Minden egyes döntése jó hatással van Mayumira.
Végy a kezedbe kést, villát!
Ezeknek hála Mayumit mindig boldognak látom.
Tehát kijelenthető, hogy Mayumi elmeállapota javult?
Nem, Mitsu egyszerűen csak szerencsét hoz neki.
Vegyük azt az esetet azzal a teherautóval!
Felszaladt a járdára, ahol gyakran sétálnak Mayumival.
Beleborzongok, ha csak rágondolok.
Ami engem és Mayumit illet, ő a szerencse istennője.
Értem.
Látom, nem hisz nekem.
De nézze csak meg Mitsu kisasszonyt…
Papa, bemehetek?
Mayumi! Gyere csak!
Lépj be az ajtón, és sétálj oda apádhoz!
Add oda neki a virágot!
Olyan gyönyörűen nyiladozott, hogy elhoztam neked.
Nahát, köszönöm!
Bizonyára ez a virág is szerencsét hoz majd.
Most pedig vonuljunk vissza a szobádba teázni!
Ez csiklandoz!
Később találkozunk, papa!
Menjünk ki az ajtón!
Úgy-úgy, egyenesen előre!
Mit szól hozzá?
Elnök úr!
Utánanéztem Mitsu kisasszonynak, ahogy kérte.
Egészen ki is ment a fejemből. Halljuk, mit talált?
Először is,
Uchida Mitsu hajadon, de úgy tűnik, egy férfivel osztja meg a lakását.
Aga Ryoichival.
Nincs állása, Mitsu kisasszonynál húzta meg magát.
Röviden egy élősködő.
Úgy tűnik, Aga kényszeríti rá,
hogy a lányánál dolgozzon segítőként a magas javadalmazás miatt.
Értem.
Szóval ezért dolgozik Mitsu ilyen keményen, magát nem kímélve.
Milyen furcsa!
Olyan bölcsen és precízen osztogatja az utasításokat Mayuminak,
míg otthon mások jóindulatára van utalva.
Mindazonáltal a problémát nem lehet félvállról venni, elnök úr.
Nem vagyok benne biztos, be kéne-e avatkozni a magánéletébe.
Hogyan?
Ha megszabadítjuk Mitsu kisasszonyt attól a piócától,
gondolja, hogy továbbra is szakadatlan odaadással segíti Mayumit?
Szerintem maradjon minden a régiben.
Mit gondol?
Mitsu, kérdezhetek valamit?
Vagy ne kérdezzek?
Kérdezz csak!
Képes leszek valaha egyedül élni?
Igen, képes leszel rá.
Komolyan mondod? És ennek most örüljek?
Vagy szomorkodjak miatta?
Nem kell szomorkodnod. Végtére is…
Micsoda?
Mitsu kisasszony külső behatás okozta sérülést szenvedett. Ez okozta a halálát.
Az orvos szerint borzasztó egészségi állapotban volt,
és előbb vagy utóbb így is, úgyis meghalt volna.
Agát gyanúsítják a gyilkossággal, és országos körözést adtak ki rá.
Ezidáig nem sikerült elkapni.
Mitsu kisasszony nélkül…
mihez kezd majd Mayumi?
Ez csiklandoz!
És most?
Most mit csináljak?
Így?
Jól csinálom?
Erősebben? Így?
ÜGYELJEN A BIZTONSÁGRA
Mayumi!
Papa, megjöttem.
Mayumi! Csurom vér vagy.
Megöltem.
Agát.
Ő kért meg rá.
Mitsu.
Örökké veled leszek.
De aranyos kiscica!
Hol az anyukád?
Megjöttem!
Szia, apa!
Kié ez a macska?
Sayuri találta.
Hazáig követett.
Megtarthatjuk?
Nem baj, ugye, apa?
Most már nem mondhatok nemet. De ti gondoskodtok róla.
- Ez az! - Hurrá!
- Mi legyen a neve? - Már eldöntöttem, Krémes lesz.
„SOICHI IMÁDOTT KISÁLLATA”
Cicc, cicc!
Gyere! Na, gyere ide, Rémes!
Na, hogy tetszik?
Ez történik, ha tojsz a fejemre.
Soichi!
SEBFERTŐTLENÍTŐ
Milyen csúnya karmolás!
Ki mint vet, úgy arat.
Amit csináltál, az állatkínzás. Ne tégy ilyet többé!
Anya, aggódom.
Az állatkínzás néha komoly bűncselekményekhez vezethet.
Biztos, hogy jól van Soichi?
Annyira azért nem kell aggódnunk.
Azért viselkedik így, mert elkényezteted!
Ha így nő fel, és bajba keveri magát,
szerinted mi fog történni?
Tönkretesz minket!
Nagy baj lesz, ha nem teszünk a beteges gondolkodása ellen.
Aki nem szereti az állatokat, az embereket sem képes szeretni.
Hitvány gazember!
Bele se merek gondolni, mi lesz Krémessel, ha Soichi megint elkapja.
Megrázott.
Ez csak statikus elektromosság. Engem is megrázott.
Statikus elektromosság? Ez az átkom fizikai megtestesülése!
Várjátok csak ki a végét! Még semmit sem láttatok.
Remélem, eléri őket az átok!
Sayuri, hol van Krémes?
Az előbb még itt volt.
Krémes!
Krémes! Mit csinálsz?
Olyan aranyos!
Soichi az.
Koichi, nézd!
Egy döglött kígyóval játszik!
Ahogy mondod.
A kóbor cica most már az enyém!
Te idióta! Dobd ki azt a dögöt!
Mit csinálsz? Még átok száll rád a kígyó miatt!
Szeretném én azt látni!
Soichi!
Ne, Krémes! Ne edd meg!
Koichi, csinálj már valamit!
Krémes!
- Krémesnél van egy… - Mi a baj?
Hol talált ekkora százlábút?
Olyan furán viselkedik mostanában Mi baja lehet?
Sayuri, biztos ilyen a természete.
El kell fogadnunk.
Igazad lehet.
Krémes! Hagyd abba!
Krémes!
Semmit sem tehetünk.
Szörnyen néz ki a ház.
Meg kell javítanunk az ajtókat.
Korábban sosem csinált ilyet.
Krémes megint valami ocsmányságot fogott!
Mi történt, Sayuri?
Nézd, Koichi!
Krémes! Mi a franc van nálad?
Ne edd meg!
Ejha, Rémes! Ez a rovar a pokol mélyéről származhat.
Rémes, mégsem vagy te olyan rossz.
Legközelebb élve hozz nekem ilyen pokolbogarat!
Ne beszélj hülyeségeket!
Ez biztos csak valami invazív faj.
És Krémesnek hívják, nem Rémesnek.
Ügyes kiscica!
Gyere, Krémes!
Szépen alakul az átkom.
Hé!
Miért vannak zárva az ajtók és ablakok?
Próbáljuk bent tartani Krémest,
hogy ne hozzon be fura dolgokat.
De így nincs idebent levegő.
Valami bűzlik.
Biztos Krémes alma.
Megyek, kitisztítom.
Nézzétek!
Száll valami a levegőben.
Ez Krémes szőre.
Nem bírom tovább. Nyiss ablakot!
Jó.
Hova tűnt Krémes?
Biztos Soichival van.
Soichi, bejövünk.
Milyen édesek tudnak lenni az állatok!
Biztos jó ember vagyok, ha ennyire megszeretett.
Krémes, mi ütött beléd?
Furcsán viselkedsz. Mi történt veled?
Gyere ide, Krémes! Gyere!
Jaj, ne!
Soichi! Mit műveltél Krémessel?
Add ide!
Eszemben sincs!
Azt mondtam, add ide!
Mi a franc?
Mindenki….
meneküljön!
Megharapott!
Csiki-csiki-csiki!
Krémes újra a régi.
Fogadok, hogy az áramütés miatt.
Soichi! Nagyon fáj?
Fogd be!
Legyetek átkozottak!
A feliratot fordította: Tóth Márton
Majd az őr elolvasta a vérrel írt szavakat a falon.
A fal tele volt hullámos, rovarszerű írással.
Bár nehezen volt olvasható,
az a szörnyű igazság, hogy a beteg az ujjcsontjaival véste a falba,
mielőtt az elmeosztály egy másik szárnyába vitték volna.
Az első sor így szólt:
„Azt hiszem, valami tényleg nem stimmel velem.”