JUNJI ITO MANIAC: JAPANESE TALES OF THE MACABRE
UNENDURABLE LABYRINTH
-Nå? -Det här är så konstigt.
-Var gick vi fel? -Är vi vilse?
Ingen fara.
Vi klättrade uppför berget, så vi klättrar ner igen.
Verkligen?
Slappna av.
Noriko?
Va?
Bjöd du med mig idag för att…
Strunt samma.
Hela klassen var orolig.
De undrade varför du inte kom till skolan.
-Jaså. -Ja.
-Vilket läskigt ställe. -Varför står den där här?
Sayako, titta.
De är nog asketiska munkar.
Ursäkta mig!
Får jag fråga en sak?
Vad konstigt.
-Vad ska vi göra nu? -Jag tillbringar inte natten här.
Vi går en bit till.
-Vad? -Det är trosanhängare under utbildning.
-Jag antar att ni två är vilse? -Va? Ja.
Inte konstigt. Det här är en helig plats utan kontakt med omvärlden.
Det är lika svårt att ta sig in som att ta sig ut.
Folk som ni går vilse här ibland.
Det är för farligt att gå ner för berget nu.
Ni borde tillbringa natten i vårt tempel.
Vilken religion tillhör templet?
Våra läror grundas i esoterisk buddhism, men är våra egna.
Så det är en ny religion?
Vi har funnits alldeles för länge för att vara nya.
Vi har över en miljon anhängare som utövar tron på allvar.
På senare år har vi släppt in andra.
De kommer hit för andlig träning.
Vår intensiva meditation läker kropp och själ.
Vill ni utöva zenmeditation här i några dagar?
Vi är redan sunda till kropp och själ.
Det är upp till dig. Och du, då?
Noriko, varför inte försöka?
Sayako.
Visst har Sayako tur? Hon är både smart och vacker.
Det stämmer.
Men hon verkar inte så snäll. Jag ser det på henne.
Det där väckte mig.
Sayako och Noriko? Vi ska dela rum.
Jag heter Aya Kuramoto. Trevligt att träffas.
Detsamma.
Ms Kuramoto, varför kom du hit?
Jag lider av social fobi och trodde att detta skulle hjälpa.
Jag låtsas det, men jag letar efter min bror.
Din bror?
Han försvann för fem år sen, efter att ha gått med i denna orden.
Jag låtsas träna här i förhoppning om att hitta honom.
Men det har jag inte gjort.
Du verkar lida av en inre konflikt.
Obeslutsamhet är lidande.
Eliminera obeslutsamheten, så når du inre frid.
Gå med i vår orden. Det finns ingen anledning att tveka.
Beslutsamhetens orden räddar inte bara dig.
En dag ska den rädda hela mänskligheten.
-Jag vill fundera på saken. -Nåväl.
Hör ni?
Det är hundra munkar som mässar tillsammans.
Det väcker en så högtidlig känsla.
Jag hoppas att vi snart har fått tillräcklig träning för att vara med.
Vårt slutmål är trots allt att nå Nirvana.
Nyujo-ritualen hålls ikväll. Det sker bara vart tredje år.
Nyujo-ritualen?
Vad händer?
Sa de att Nyujo-ritualen var ikväll?
Ja. Nyujo-ritualen som hålls vart tredje år.
Vad betyder Nyujo?
Munkar begravs levande i en trälåda så att de mumifieras när de dör.
De äter bark istället för spannmål.
Kroppen ruttnar av fett, så när det elimineras
mumifieras kropparna lättare.
Men buddhistisk mumifiering är olagligt.
De där munkarna är så utmärglade. Det beror inte på nån vanlig fasta.
-Inga vettiga människor Nyujo-fastar. -Vad menar du?
Titta. De är på väg nånstans.
Jag undrar vart.
Det här kan hjälpa mig att hitta min bror.
-Jag går. -Vi får inte vara ute på natten!
Ni borde ge er av så fort som möjligt. Stannar ni för länge blir ni kvar här.
Särskilt du, Sayako.
Vänta! Vi följer med!
-Tänk om vi blir bitna av en huggorm? -Tyst.
Kom.
Tre trosutövare verkar ha flytt.
Låt dem vara.
De har valt att vandra för evigt i den jordiska sfären.
Hur kunde så många människor bara försvinna?
Va?
De lämnade sina facklor. De släckte dem här.
Titta. Det finns en dörr bakom Buddhastatyn.
Det är iskallt här.
Gången blir allt smalare.
Borde vi gå in? Det kan vara farligt.
-Vi kan få slut på syre! -Håll tyst!
Jag bad inte er följa med!
-Det finns ingen anledning att skrika! -Ni borde gå tillbaka.
-Säg inte så! -Hallå, vänta.
-Är nåt på tok? -Vad är det?
Va?
Därborta.
De är mumier, riktigt gamla. Definitivt sektmedlemmar.
-Kom igen, Kuramoto. Vi går tillbaka. -Nej! Min bror kanske är här!
Det är min bror!
Jag hittade dig äntligen. Hur kunde du göra så mot dig själv?
Noriko, Sayako. Jag stannar här ett tag.
-Men… -Låt mig vara!
Noriko, vi skyndar oss. Jag står inte ut här.
Sayako.
Jag vill också härifrån, men jag undrar om det går.
Åt helsicke med det här stället.
Sayako. Tror du att vi kommer ut? Vi har redan gått långt.
Den här labyrinten kanske är lika stor som berget.
Hur långt går den?
Jag fryser!
Noriko! Noriko, hjälp!
Jag klarar inte mer!
Sayako! Ge inte upp! Du måste fortsätta!
Noriko. Blickarna… De är fasansfulla.
-Deras blickar är fasansfulla! -Vad är det? Vad pratar du om?
Det är gudomlig vedergällning. Vi straffas för att vi lämnade Kuramoto.
Jag är en så hemsk människa!
-Sayako! -Jag känner mumierna titta på mig!
Va? Löjligt. Hur skulle de kunna titta på dig?
Du inbillar dig. Titta.
Titta inte på mig!
Kör hårt!
Vad sägs om det? Ett nytt rekord!
Attans!
Titta. Kuriko är här igen.
Jag hörde att hon är kär i dig, Yutaro. Du borde leka med henne.
Var inte dum, din idiot!
Kuriko! Stick härifrån!
-Håll käften! -Lägg av.
Är du ensam, unga dam?
THE BULLY
Hallå! Dela med dig av chokladen!
Aldrig! Jag fick den för att passa den här ungen!
Nu leker vi.
Vad heter du?
-Jag heter Naoya. -Jaså, Naoya.
När blev parken en plats för tjejer och småungar?
-Värdelöst. Vi går nån annanstans. -Vi köper lite choklad.
Som om de inte är barn själva.
Naoya, vi går till gungorna. De är lediga nu.
Kuriko.
Kuriko, vi leker. Nu gungar vi.
-Inte idag, hör du. -Jag vill leka med dig!
Jag är hemma!
Du är tillbaka. Kom hit. Det här gillar du nog.
Åh, tårta!
En granne kom hit. Hon sa att hon var Naoyas mamma.
Så du leker med hennes son?
De flyttade just hit, så han har inga vänner än.
Fortsätt leka med honom.
Okej, kom igen!
-Oj! Den flög långt! -Snyggt!
Du är bra!
Naoya, låt mig berätta en hemlighet.
Vad då?
Låt mig viska det i ditt öra.
-Skrämde jag dig? -Ja, och mitt öra gör ont.
Gör det ont? Åh nej! Jag tar en titt.
Åh, nej. Det är ett kryp där inne! De kryper in och äter upp hjärnan!
Jag är rädd! Ta ut den!
Okej, jag tar den.
Aj! Det gör ont!
LEKPLATS
Kom igen, Yu!
-Oj! -Snyggt, va?
Kuriko.
Kuriko, jag vill också dricka.
Jag vill också dricka.
-Naoya, nu fäktas vi. -Okej.
Be din sista bön!
Var nu modig och hoppa! Annars leker jag inte med dig.
-Jag hoppar! Det ska jag! -Naoya! Vad är det?
Det är hemskt! Han säger att han tänker hoppa ner!
Stoppa honom!
Kära nån! Sluta med dumheterna! Stå kvar. Jag kommer.
Rör dig inte, Naoya!
Naoya, jag blev förvånad när din mamma dök upp igår.
Du har väl inte berättat sanningen för din mamma?
-Jag har inte sagt nåt. -Verkligen?
Låt oss ta reda på det. Kom!
Det gör ont.
FARA! HUND!
Din rättegång börjar nu.
Titta där.
Hämta den. Monster bits inte om du är oskyldig.
Kuriko, jag är rädd.
-Kuriko. -Hämta den nu!
Du beter dig konstigt idag.
-Varför berättar du allt det här? -Yutaro, jag var ett elakt barn.
Förändrar det dina känslor för mig?
Jaså, det är det du funderar på. De förändras inte. Det var ju länge sen.
Trodde du att jag skulle hata dig för nåt sånt?
Då borde jag berätta det här också.
Historien slutar inte där.
Naoya?
Ja, det är jag. Att se dig väcker minnen.
Vi har så många fina minnen.
Finns lekparken kvar?
Ja. Den har inte förändrats alls.
-Jag vet! Vi kan väl gå dit? -Va?
-Det är nåt annat vi måste prata om. -Naoya.
Det ser likadant ut.
Kanan är precis likadan. Brukade inte du dra mig i öronen?
Du var rätt bestämd av dig.
Förlåt mig. Jag menade det inte.
Du var bara så gullig.
-Verkligen? Så glad jag blir! -Va?
Jag var kär i dig.
Du var den enda som lekte med mig då.
Jag har aldrig slutat tänka på dig.
När jag såg dig bakifrån i dag visste jag genast att det var du.
Yutaro.
Jag har befriats från skuldkänslorna som har hemsökt mig i alla år.
Men ni träffades väl inte mer?
-Jo, flera gånger. -Va?
Vi ska ses igen idag.
Naoya!
Jag är ledsen, Yutaro. Jag har blivit kär i Naoya.
Mamma, jag flyttar inte från lägenheten. Naoya kommer säkert tillbaka.
Oroa dig inte för mig. Jag kan uppfostra Hiroshi själv.
-Mamma, jag är hungrig. När är det middag? -Om en liten stund.
-Mamma, jag sa att jag är hungrig! -Hiroshi! Uppför dig!
Mamma.
Mamma? Fisk igen? Jag vill äta curryris.
-Jag vill ha en omelett, mamma! -Var tyst och ät, Naoya.
Jag heter inte Naoya.
Jag är ledsen, Hiroshi. Du ser ut som din pappa när han var liten.
Ni är lika som bär.
-Mamma? -Mamma var elak mot Naoya varje dag.
Han var så söt när jag var dum. Det var så roligt.
Han hängde kvar oavsett hur elak jag var. Jag undrar om han ville bli mobbad.
Jag vet inte varför, men jag kunde inte låta bli att vara elak.
Jag undrar vad Naoya gör just nu.
Jag vill mobba honom igen.
-Mamma drog mig i öronen. -Så, det var alltså din plan, Naoya.
Du var ute efter hämnd från början?
Naoya! Kan du sluta tjuta? Vet du inte att pojkar inte gråter?
Jag är inte Naoya.
Du är verkligen stygg pojke.
Du kommer hit trots att jag vill leka med Yutaro.
Vilken plåga du är.
Okej, jag ska leka med dig. Vi går till parken.
Jag ska leka med dig där.
Mamma, det är redan mörkt ute.
Det passar ännu bättre för det jag vill göra.
Mamma, du tänker väl inte dra mig i öronen igen?
Jag ska inte göra nåt. Ingenting alls.
Undertexter: Villemo Linngård Oksanen
Jag hade fel. Jag har visst bläck kvar.
Men pappret är slut.
Kanske finns det lite i rummet där borta?
Jag undrar om jag kan ta mig dit.
Jag måste passera genom den här slingrande gränden.
Men ställena där bläcket tagit slut är vita och hårda nu.
Jag kanske kan gräva ett hål med dem?