‫- ג'ונג'י איטו: סיפורים מקבריים מיפן -‬
‫- 1996 -‬
‫- אג'ימה‬ ‫תל פסולת ארכיאולוגי -‬
‫- סכנה -‬
‫פרופסור סויה.‬
‫מה העניין, יאמאוקה?‬
‫בקשר לשכבה הזאת.‬
‫זה קפל גיאולוגי או פסולת מעשה ידי אדם?‬
‫מבחינה כרונולוגית,‬ ‫אני לא יכול להסיק שזה קפל.‬
‫בהחלט לא נראה שהוא היה נתון ללחץ צידי.‬
‫אבל אם כך, מה גרם לשכבה הזאת להתעוות ככה?‬
‫זה לא נראה כמו פרופיל של אדם ששוכב על גבו?‬
‫ויש גם שכבות אופקיות.‬
‫תנסה לחפור קצת שם למטה.‬
‫כן, אדוני.‬
‫היי, פרופסור.‬
‫נראה שזה…‬
‫אדם קדמון.‬
‫גולגולת של ילד קטן.‬
‫יש קשר כלשהו‬ ‫בין העצמות האלה לבין הפסולת הזאת?‬
‫ייתכן שאלה שרידים של פולחן כלשהו.‬ ‫-איזה פולחן למשל?‬
‫זה נראה כמו אתר קבורה.‬
‫הם כיסו את הגוף לאט בשכבות דקות של חמר.‬
‫הם כיסו אותו בשכבה אחר שכבה,‬
‫והוא הפך לתל קבורה גדול בצורת אדם.‬
‫ואז התל הזה נקבר באדמה?‬
‫זאת רק השערה.‬
‫אבל אם ננתח את השכבות, אולי נמצא תשובה.‬
‫אם כן, זאת תהיה תגלית חשובה, פרופסור.‬
‫בהחלט.‬
‫ממש מדהים.‬
‫לפי תחזית מזג האוויר לא היה אמור לרדת גשם.‬
‫יאמאוקה, מהר, בוא נגן על האתר.‬ ‫-כן.‬
‫היי, יורד גשם!‬
‫תביאו את יריעות הפלסטיק! מהר!‬
‫- "שכבות של אימה" -‬
‫- 2017 -‬
‫ריימי, טקס האזכרה ה-13‬ ‫למותו של אבא היה ממש ממושך.‬
‫אבל את התנהגת לאורכו ממש למופת.‬ ‫את בטח עייפה.‬
‫אל תגידי את זה, אמא. אני כבר לא ילדה.‬
‫אני יכולה להתמודד עם טקס אזכרה.‬ ‫-באמת? כשהיית קטנה, לא הפסקת לנדנד לי.‬
‫כל הזמן אמרת, "אני רוצה על הידיים, אמא".‬ ‫היית כזאת מתוקה, ריימי.‬
‫מספיק כבר.‬
‫היא באמת הייתה מתוקה.‬
‫הופעת אפילו בפרסומות וקיבלת המון תשומת לב.‬
‫למה ויתרת על זה?‬
‫היית יכולה להיות כוכבת עכשיו‬ ‫אם היית ממשיכה.‬
‫נארומי, זה היה גדול עליי.‬
‫אחרי הכול, אני מופנמת ותקועה בעבר.‬
‫זה היה קשה מדי להיות באור הזרקורים.‬
‫אני רק רציתי שאמא תאהב אותי.‬
‫אוי, ריימי!‬
‫אני מצטערת. לא ידעתי שהרגשת ככה!‬
‫לא, אל תדאגי בקשר לזה.‬
‫הלוואי שהיית חוזרת להיות בת שנתיים‬ ‫כדי שאוכל לפנק אותך!‬
‫הייתי לוקחת אותך בידיים ומחבקת חזק!‬
‫את טיפלת בה יפה מאוד.‬ ‫איך ייתכן שהיא לא מאושרת?‬
‫שילמת על השיעורים שלה ועל שאר הדברים.‬
‫השקעת כל כך הרבה‬ ‫זמן וכסף בתיקון השיניים שלה.‬
‫אבל לא בשיניים שלי.‬
‫לכן השיניים שלי כל כך עקומות.‬
‫נארומי.‬
‫אם יש לך משהו להגיד, תגידי את זה.‬ ‫תפסיקי לרחם על עצמך.‬
‫ריימי הייתה כוכבת, אז זה התבקש.‬
‫זה לא הפסיק אחרי שהיא הפסיקה לעסוק בזה.‬
‫לריימי היה פוטנציאל.‬ ‫לכן השקעתי בה כל כך הרבה.‬
‫אבל את היית מקרה אבוד‬
‫כי את מכוערת.‬
‫מה אמרת?!‬
‫נארומי! זהירות!‬
‫כולם בסדר?‬
‫ריימי!‬
‫ריימי, את בסדר?‬
‫הפנים של ריימי…‬
‫נארומי, זאת אשמתך! הכול באשמתך!‬
‫דוקטור! מה שלום ריימי?‬
‫היא חזרה להכרה.‬
‫איזו הקלה!‬
‫אבל יש משהו מוזר. אתן תצטרכו לראות בעצמכן.‬
‫מה בשם אלוהים?‬
‫מה קורה כאן?‬
‫הפנים שלה חזרו!‬
‫כן. שכבה חדשה הופיעה מתחת לשכבה שנחתכה.‬
‫זה ממש לא הגיוני.‬
‫תראו משהו.‬
‫מה זה בדיוק?‬
‫הבת שלך מורכבת משכבות רבות.‬
‫מה?‬
‫אין לה מוח, איברים, עצמות,‬ ‫או כל דבר אחר שהיינו מצפים למצוא בגופה.‬
‫השכבות שאת רואה כאן הן שכבות עור.‬
‫בקיצור, הגוף של הבת שלך‬ ‫מורכב משכבה על שכבה של עור.‬
‫אל תהיה מגוחך. זה לא זמן מתאים לבדיחות.‬
‫הלוואי שהייתי טועה.‬
‫זה נורא!‬
‫ריימי!‬
‫אם ככה…‬
‫היא בדיוק כמו עוגת שכבות!‬
‫באומקוכן!‬
‫את צודקת.‬
‫מבנה הגוף שלה מזכיר לי טבעות גדילה של עץ.‬
‫אולי השכבות האלה הן גם שרידי הצמיחה שלה.‬
‫מה?‬
‫בקיצור, המרכז הוא מה שהיא הייתה כעובר.‬
‫ומשם, כלפי חוץ,‬
‫מי שהייתה כשהייתה בת שנה,‬ ‫שנתיים, שלוש, ארבע, חמש, שש, שבע, שמונה,‬
‫תשע, עשר, 11, 12, 13, 14,‬
‫17, 18, 19,‬
‫ולבסוף, בת 20 שנה.‬
‫השכבה העליונה הזאת‬ ‫היא הצורה הנוכחית של בתך.‬
‫דוקטור, האם זה אומר‬ ‫שהגוף של ריימי כשהייתה ילדה נמצא בתוכה?‬
‫כן, אני מאמין שזה ייתכן מבחינה פיזית.‬
‫תרשי לנו לערוך בדיקה מעמיקה‬ ‫של הגוף של הבת שלך.‬
‫זה חיוני לטיפול שלה.‬ ‫-לא, דוקטור.‬
‫אני לוקחת את ריימי הביתה.‬
‫נארומי, ריימי תשתחרר מבית החולים‬ ‫ברגע שהצלקת שלה תחלים.‬
‫אני סומכת על עזרתך.‬
‫אמא, זאת קללה.‬
‫מה?‬
‫את זוכרת את האתר הארכיאולוגי?‬
‫הקבר בתל הפסולת של אג'ימה?‬
‫אני עדיין זוכרת את הצילום‬ ‫של שכבות האדמה מסביב לגולגולת.‬
‫הוא נראה בדיוק עם ה-MRI של ריימי.‬
‫תל הקבורה הזה היה מקולל.‬
‫אבא לא היה צריך להפר את שלוות המת הזה.‬
‫לאחר מכן, בריאותו הנפשית התחילה להתערער.‬
‫הוא מת תשע שנים לאחר החפירות באתר הזה.‬
‫אבל זה לא נגמר שם.‬
‫הקללה הוטלה גם על ריימי‬ ‫כשהיא נולדה שנה לאחר מכן.‬
‫אבל היא הוטלה גם עליי.‬
‫ההוכחה ממש כאן. תראי.‬
‫גם לי יש מבנה של שכבות.‬
‫- התעללות בילדים‬ ‫קו סיוע, הגנו על הילדים -‬
‫ריימי, הפצע עדיין כואב?‬
‫לא, אמא.‬
‫ריימי, אל תדאגי בקשר לצלקת.‬
‫אני אדאג שהיא תתרפא.‬
‫בסדר.‬
‫ילדה טובה.‬
‫היי, יש לי רעיון.‬
‫נערוך טקס אזכרה לגולגולת הזאת.‬
‫נבקש מאוניברסיטת סייטו‬ ‫לקבל אותה בהשאלה כדי…‬
‫טקס אזכרה? אני לא אקח חלק‬ ‫בבדיחה לא מדעית שכזו!‬
‫אבל…‬
‫אמא, לא נדע אם לא ננסה.‬
‫בסופו של דבר, זאת קללה.‬
‫זאת לא קללה ולא שום דבר דומה לקללה, ריימי.‬
‫זאת מחלה, אבל אני אעשה משהו בקשר לזה.‬
‫אבל… מה בדיוק את יכולה לעשות?‬
‫אני אמצא רופא בעל שם, ו…‬ ‫-מספיק עם השטויות הילדותיות האלה!‬
‫קשה לי להאמין שלרפואה המודרנית יש תרופה!‬
‫אל תתייחסי אליי כמו לילדה. אני כבר גדולה.‬
‫ריימי!‬
‫אל תיגעי בי! את מגעילה אותי!‬
‫נמאס לי ממך לגמרי!‬
‫התאונה הזאת קרתה אך ורק באשמתך!‬
‫ריימי?‬
‫את שומעת אותי?‬
‫תעני אם את שומעת אותי, ריימי בת השנתיים.‬
‫ריימי הקטנה והמתוקה, תעני לאמא.‬
‫אני יודעת שאת שומעת אותי, ריימי.‬
‫ריימי, מתי תוכל לענות לי?‬
‫ריימי!‬
‫ריימי.‬
‫למה את לא עונה לי?‬
‫אני יודעת שאת שם. את ממש שם.‬
‫אמא.‬
‫אני רוצה על הידיים.‬
‫אמא, אני רוצה על הידיים.‬
‫ריימי! אז את כן שמעת אותי.‬ ‫לא שמעתי את הקול הזה כבר שנים.‬
‫תוציאי אותי מכאן.‬
‫אמא, תוציאי אותי מכאן.‬
‫את רוצה לצאת משם? אוי, מסכנה שכמותך!‬
‫אולי אני יכולה לעשות משהו.‬
‫ריימי?! מה קרה?!‬
‫אמא, מה אתה עושה?! יצאת מדעתך?!‬
‫זה בסדר. אני פשוט מסירה את השכבה הפגומה.‬
‫אני צריכה לקלף את כל השכבות‬ ‫עד שאגיע לריימי בת השנתיים.‬
‫אני חייבת לסיים כל זמן שהיא לא בהכרה!‬
‫אמא!‬
‫אמא.‬
‫אמא? מהר! אני רוצה לצאת החוצה.‬
‫כן, ריימי הקטנה והאהובה שלי.‬
‫אני אוציא אותך מהמקום החשוך והצפוף הזה.‬
‫תחכי לאמא. עלינו להיזהר, להיזהר מאוד.‬
‫אמא, תפסיקי!‬
‫לא! יש עדיין שכבות נוספות!‬
‫כמעט הגעתי. רק עוד קצת!‬
‫אמא, אני רוצה על הידיים.‬
‫סוף-סוף.‬
‫סוף-סוף אני זוכה לראות שוב‬ ‫את ריימי בת השנתיים.‬
‫חכי רגע. אני אקלף את הגוף שלך בשבילך.‬
‫נארומי, תעזרי לי!‬
‫נו כבר!‬
‫מה? מה זה?‬
‫מה זה?!‬
‫אמא.‬
‫אמא?‬
‫אמא, מה את עושה?!‬
‫הרגע עלה בדעתי רעיון נהדר.‬
‫הקללה בטח מוטלת גם עליי.‬
‫לכן אקלף את העור שלי עד שאגיע לאני בת ה-38‬
‫ואלד שוב את ריימי!‬
‫שימי לב, נארומי.‬
‫הנה זה בא!‬
‫אמא.‬
‫אמא, אני רוצה על הידיים.‬
‫- ג'ונג'י איטו -‬
‫לעתים קרובות אני חולם על האוקיינוס.‬
‫זה תמיד אותו חלום.‬
‫אני נסחף במעמקי האוקיינוס.‬
‫ואז אני נתקל בדגים, ענקים ומופלאים,‬ ‫ששרדו מאז ימי קדם.‬
‫הם נראים כמו יצורים‬ ‫שהיקום כולו שכח שהם אי פעם היו קיימים.‬
‫- "הדבר שנסחף לחוף" -‬
‫זה אמיתי?‬
‫תראה. יש בליטות מוזרות על פני כל גופו.‬
‫מה הן יכולות להיות?‬
‫הבליטות האלה כנראה זהרו‬ ‫בדומה מאוד לדג חכאי.‬
‫אתה סבור שהיצור הענק הזה‬ ‫שחה בתהום החשוכה של האוקיינוס‬
‫תוך כדי שהוא פולט את האור הקלוש שלו?‬
‫יש לי צמרמורת רק מהמחשבה על זה.‬
‫הסקרנים לא מפסיקים להתקהל.‬
‫אתה צודק.‬
‫תגיד למשטרה להרחיק אותם.‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫כל כך חם היום.‬
‫מה קרה? את לא מרגישה טוב?‬
‫כן, קצת.‬
‫יש לי סחרחורת.‬
‫זה לא מפתיע. כל כך חם ומסריח כאן.‬
‫כדאי שתנוחי בצל.‬ ‫-תודה. זה נחמד מאוד מצידך.‬
‫אני מבקש מכולם להתרחק מהיצור!‬
‫אל תיגעו בו!‬
‫הוא ממש מסריח.‬
‫הוא התחיל להירקב.‬
‫זאת תגלית המאה.‬ ‫אסור לנו לתת לו להירקב ככה.‬
‫כן, בוא נזדרז.‬
‫את כאן לבד היום?‬
‫כן. אחרי ששמעתי את החדשות,‬
‫לא יכולתי להפסיק לחשוב על זה משום מה.‬
‫גם אני הרגשתי ככה. הרגשתי שאני חייב לבוא.‬
‫האמת היא שאני שונא את האוקיינוס,‬ ‫ואני מתבייש להודות שאני לא אוהב דגים.‬
‫גם אני שונאת את האוקיינוס.‬
‫למה את שונאת אותו?‬
‫אני מצטער. לא התכוונתי לחטט.‬
‫זה בסדר.‬
‫זה פשוט מפני שמישהו שהכרתי אבד בים.‬
‫אתה זוכר את המעבורת שטבעה‬ ‫סמוך לחופי חצי האי איזו לפני שבע שנים?‬
‫אנשים רבים מתו אז.‬
‫הם היו על סיפונה.‬
‫אני מצטער. האדם שאיבדת היה חבר שלך?‬
‫הוא היה הארוס שלי.‬
‫זאת בוודאי הייתה אבדה קשה.‬
‫אני בטוחה שהוא לא נשאר בחיים.‬
‫מר שיוטה, איזה יצור זה, לדעתך?‬
‫שאלה טובה. הניחוש הכי טוב שלי הוא…‬
‫אמינו, תסתכל.‬
‫על מה?‬
‫גופות.‬
‫מה קורה?‬ ‫-גם אני רואה שם גופות.‬
‫מפלצת ים אוכלת אדם?‬
‫משהו קרה.‬
‫מוזר מאוד.‬
‫לפי המיקום, אלה המעיים של היצור.‬
‫אבל הם בכלל לא נראים כמו גופות שנעכלו.‬
‫משהו פה לא הגיוני.‬
‫בכל מקרה, בואו נפתח את הבטן שלו‬ ‫ונוציא ממנו את הקורבנות.‬
‫מה?‬
‫הם חיים.‬
‫זה… טדאשי!‬
‫זה הארוס שלי שטבע בים‬ ‫סמוך לחופי איזו לפני שבע שנים!‬
‫את בטוחה?‬
‫כן! זה בלי ספק הוא!‬
‫המעבורת שטבעה לחופי איזו?‬
‫רבים מהקורבנות מעולם לא נמצאו.‬
‫אז אלה היו הנוסעים?‬
‫הם נבלעו על ידי היצור הזה‬ ‫ושרדו שבע שנים במעיים שלו?‬
‫זה בכלל אפשרי?‬
‫טדאשי!‬
‫זאת אני, מייה!‬
‫מייה.‬
‫משהו לא בסדר איתם.‬
‫הם כמו טפילים.‬
‫טפילים?‬
‫כן.‬
‫הם בוודאי התקיימו‬ ‫על החומרים המזינים שבמעיים של היצור.‬
‫ככה הם בוודאי שרדו כל כך הרבה זמן.‬
‫אני מבין.‬
‫אבל זה באמת אפשרי‬ ‫שבני אדם יהיו טפילים בגופו של יצור אחר?‬
‫תרגום: שלמה ליברמן‬
‫הקשיבו נא, חרקים שלי.‬
‫רוצים שאספר לכם על האישה שהייתה כאן אתמול?‬
‫הייתי המום.‬
‫מי היה מאמין שיש אדם כמותה בעולם הזה?‬
‫נכון. אתם לא מסכימים?‬
‫אבל גם על הפנים שלה היו חרקים.‬
‫הם אמרו לי לשים לב.‬
‫וזה הציל את חיי.‬