МАНІЯК: ЯПОНСЬКІ ІСТОРІЇ ЖАХІВ ДЗЮНДЗІ ІТО
Вибач. Було боляче?
ЗЛОВМИСНИК
«СІМ ЧУДЕС СВІТУ»
Осікірі завжди сам.
Такий похмурий і мовчазний. Такі, як він, здатні на все.
Не кажи так. Як на мене, він навіть гарненький.
Останнім часом у мене моторошне відчуття.
Як би це сказати? Я наче відчуваю чиюсь присутність.
Присутність?
Так, я його не бачу, але це щось із іншого світу.
Привид?
Ні, не привид.
Як би це сказати?
Я відчуваю присутність когось із паралельного світу.
Як це?
Тільки так я це можу пояснити.
У мене вперше таке відчуття. Не знаю, у чому причина.
«Паралельний світ»? Як Бермудський трикутник,
про який усі говорять?
Так. Щось таке.
Це мені нагадало, що колись я читав книгу про Бермудський трикутник.
-Принести її? -Так. Залюбки почитаю.
Звучить цікаво.
Що? Це вона.
Це та книжка.
Котра з них?
Обожнюю такі книжки.
Подивимося. Розділ про Бермудський трикутник…
Пробач. Не хотів заважати тобі читати.
Усе гаразд. Я ще не оформив її на себе. Читай, якщо треба.
Упевнений?
Може, разом почитаємо?
Якщо ти її читаєш, мабуть, цікавишся такими речами.
Можна й так сказати.
Хочу почути твою думку про паралельні світи.
Мене звуть Каміяма. А це…
Я Ватанабе.
Я Коїдзумі з класу Д.
Я Осікірі з класу В. Приємно познайомитися.
Може, ходімо всі разом у місто обговорити паралельні світи?
Я за!
У тебе ж немає підготовчих занять?
Немає.
Тоді вирішено. Ходімо!
НОВИНКА «ДЕБЮТ»
Чекай. Що ти сказав?
Я казав, що чую вдома кроки безтілесної істоти.
-Безтілесної істоти? -Кроки?
Може, це привид?
Ми б хотіли почути ці кроки.
-Може, зайдемо до тебе? -Ти ж не проти?
Ну, мабуть, не проти.
-Так! -Чудово!
-Тихіше. -Тихо.
Я голосно крикнула?
Це справді щось.
Наче європейський замок.
Але він точно у чорта на рогах.
Гаразд, нам сюди.
Я завжди користуюся чорним ходом. Заходьте.
Це все, що тут є.
Осікірі, ти справді живеш сам у цьому особняку?
Так.
Важко це пояснити словами, але тут потужна зловісна атмосфера.
Так, мені якось не по собі.
Мені теж.
У яку пору ти чуєш ці кроки?
Переважно вночі, але часом і вдень.
Отже, ми все оглянули.
Що скажеш, Каміямо?
Відчуваю присутність когось із паралельного світу.
Паралельного світу?
Так. Присутність жителя паралельного світу.
Ніколи не відчував її так сильно.
Певен, кроки, які ти чуєш, належать незваному гостю з паралельного світу.
Отже, десь у цьому особняку
є вхід у той світ?
Імовірність більш ніж висока.
Цікаво, що це за світ такий.
Оцього вже не знаю.
Але нам пощастило тебе сьогодні зустріти.
Згоден. Завдяки тобі ми отримаємо
цей захопливий досвід.
Атож. Нечасто випадає така нагода.
Осікірі.
Будьмо друзями.
Звісно.
Залюбки.
Вас це так само заскочило, як мене?
Це те, що ти чуєш?
Це кроки незваного гостя з паралельного світу.
Звідки вони долинають?
Знизу!
Осікірі! Що це був за звук?
Двері! Мабуть, воно вийшло надвір!
Отже, поверхом нижче. Ходімо!
Сюди!
Стривайте!
Погляньте.
Хіба це не…
Хіба це не ти, Осікірі?
Є ще один Осікірі?
Що він робить?
Це Осікірі з паралельного світу.
Той паралельний світ точно такий самий, як наш.
Там у кожного з нас є ідентичні двійники.
Гей, що це?
Чекайте, це тіло?
Осірі з паралельного світу у своєму світі когось убив,
а тут його ховає.
Здуріти!
Тобі нічого не буде за вбивство, якщо поховаєш труп в іншому світі.
Чорт!
Що ти робиш?
Гей! Припини! Це мій дім!
Він зник.
Мабуть, він навчився переміщатися між світами з будь-якої точки.
З будь-якої — принаймні у цьому будинку.
Отже, тут не один вхід і вихід.
Це справжній шок.
У мене теж шок. Але не картайся цим.
Це був Осікірі з паралельного світу.
Те, що він когось убив, не означає, що й ти так вчиниш.
Атож.
Взагалі я вважаю, що мені пощастило, що я побачив це паранормальне явище.
І все це завдяки тобі, Осікірі. Дякую.
Погляньте!
Це ти, Каміямо.
Не може бути. Що це може означати?
Каміямо!
Осікірі, все гаразд. Не переймайся.
Але цікаво, що сталося у паралельному світі.
Там теж щось закопали!
Дайте лопату!
Сказитися.
Це…
ми
із Коїдзумі.
Не може бути.
Я не розумію. Це жахливо.
Ватанабе, ні.
Це не я.
Коїдзумі!
Я знаю.
Це скоїв твій двійник.
Ви різні люди, тому не варто засмучуватися.
Але, схоже, твій двійник
став маніяком-убивцею.
Хай там як, краще закопати їх негайно, і цього разу глибше.
Так буде краще для Осікірі, а це те, що ми хочемо зробити.
МАНІЯК
Не знав, що ти ненавидиш цигарки.
Я просто сказала, що рада бачити
цю марку в магазині.
Ти завжди така, Тіємі.
Якщо раджу пальто, у якому ти доросліша, ти його носиш.
Мої улюблені фужерні парфуми, відтінки помади…
Ти обираєш усе, що я люблю.
Такі речі тішать чоловіків, але гнітять, якщо із цим перебрати.
А моє волосся?
Ти перший, хто повіз мене до океану.
Що?
Коли я сказала, що мене ніхто туди не возив,
ти відповів: «Я возитиму тебе туди знов і знов, скільки захочеш».
Я не пам'ятаю.
Мабуть, сказав це просто так.
Тіємі, такій дівчині, як ти,
потрібен консервативний хлопець.
Отак.
Не дзвони мені більше. Бувай.
Прощавай.
ДОВГЕ ВОЛОССЯ НА ГОРИЩІ
Я вдома.
Привіт, сестричко.
Привіт, Ері.
Над твоєю кімнатою живе пацюк.
Справді?
Слухай, у тебе сьогодні було побачення?
Куди ходили?
Скільки ти зустрічаєшся з Хірацукою? Десь вісім чи дев'ять років?
Це довго. Скоро зайде мова про шлюб.
Це він.
За оренду плати!
Треба попросити тата поставити пастку.
Він уже поставив.
Не допомогло. Пацюки нині надто розумні.
Вони розпізнають небезпеку і тікають в інший бік.
Сестричко?
Я замислилася.
Вибач, Ері. Я вже лягатиму спати.
Так, звісно. Добраніч.
Добраніч.
Мабуть, це таки прощання.
ЦИГАРКИ
Що я роблю?
Ти вперше бачиш океан?
-Так. -Таких, як ти, мало.
-Тіємі. -Що?
Краще відрости волосся. Тобі буде до лиця.
Клятий егоїст.
Яка бридота! Чому у мене у волоссі пацюк?
Але це дуже вчасно. Досить із мене довгого волосся.
Я така дурепа.
Ти впевнена, сестричко?
Ти так старанно його відрощувала.
Зроби це нарешті.
Гаразд, сходжу по ножиці.
Мені вже байдуже.
Хоч пацюка піймала.
Мамо! Де ножиці?
Мамо?
Ері?
Ти не бачила ножиць? Треба коси обстригти.
А вони не в тій шухляді?
А хто стрижеться?
Сестричка.
Тіємі?
Так. Здається, щось сталося.
Сестричко!
Сестричко! Що сталося?
Тіємі!
Що сталося?
Тіємі!
Так?
Алло? Хто це?
Гей! Що це в біса таке?
Якийсь жарт. Клятий жартівник.
Хвилинку. Цей звук…
був схожий на те, як Тіємі так скреготала зубами.
Ні, це неможливо.
Вона померла.
Тату.
Тату?
Ері? Що сталося?
Ти не бачив ліхтарик?
Так, він тут.
Навіщо він тобі?
-Зазирну на горище. -На горище?
Останнім часом пацюка не чути.
Може, потрапив у пастку.
Не можна його так лишити.
Ері, зачекай.
Я сам сходжу.
Розслабся. Не хвилюйся за мене.
Ні, я тебе не пущу.
Обережно. Ти знаєш, що в тебе хворе серце.
Усе гаразд. Чекай тут.
Чому він так довго?
Тату? Там був пацюк?
Агов!
Тату?
Що з тобою? Скажи щось!
Він мертвий.
Сестричко?
Боже мій! Я тебе зніму!
Не відчіпляється! Ай!
Мої руки…
Мені потрібні ножиці.
Це була не моя сестра.
Це було…
волосся.
Переклад субтитрів: Надія Сисюк
Він був білий. Я певен, спочатку він був білий.
Але тепер папір кишить чорними жуками. Звідки вони взялися?
Та коли придивляюся, кожен жук стає схожим на букву.
Вони намагаються щось мені сказати?
Треба більше про них дізнатися.
Можливо, відповідь знайдеться у цих старих, запліснявілих книжках?