JUNJI ITO MANIAC
Undskyld. Gjorde det ondt?
"UBUDEN GÆST"
VERDENS SYV AF VIDUNDERE
Oshikiri er altid alene.
Han er så dyster og tavs. Fyre som ham er i stand til alt.
Sig ikke det. Jeg synes, han er sød.
Jeg har haft en uhyggelig fornemmelse på det seneste.
Som om jeg fornemmer tilstedeværelsen af et væsen.
En væsen?
Jeg kan ikke se det, men der er noget, der ikke er her fra denne verden.
Et spøgelse?
Nej, ikke et spøgelse.
Hvordan kan jeg sige det? Jeg føler en fra en anden dimension.
Hvad mener du?
Jeg kan kun forklare det sådan.
Det er første gang, jeg føler det, og jeg ved ikke hvorfor.
"En anden dimension"? Ligesom Bermudatrekanten, folk taler om?
Ja, noget i den stil.
Det minder mig om. Jeg har engang læst en bog om Bermudatrekanten.
-Skal jeg hente den? -Ja. Den vil jeg læse.
Det lyder spændende.
Hvad? Det er den.
Det er denne bog.
Hvilken en?
Jeg elsker den slags bøger.
Lad os se. Kapitlet om Bermudatrekanten er…
Undskyld! Jeg ville ikke afbryde, mens du læste.
Det er fint. Jeg har ikke lånt den. Tag den bare, hvis du skal bruge den.
Er du sikker?
Vi kan læse den sammen?
Du må være vild med den slags, hvis du læste den.
Det kan man vist godt sige.
Jeg vil høre din mening om andre dimensioner.
Jeg hedder Kamiyama. Og det er…
Jeg hedder Watanabe.
Jeg hedder Koizumi og går i A-klassen.
Jeg hedder Oshikiri og er fra C-klassen. Godt at møde jer.
Lad os alle tage ind til byen og tale om andre dimensioner.
Jeg er klar!
Du skal ikke i lektiecafé, vel?
Nej.
Så er det afgjort. Lad os smutte!
NY PREMIERE
Vent. Hvad sagde du lige?
Jeg sagde, jeg hørte legemløse fodtrin derhjemme.
-Legemløse? -Fodtrin?
Et spøgelse måske?
Vi vil gerne høre de fodtrin.
-Kan vi tage hjem til dig? -Er det okay?
Det er vel okay.
-Ja! -Sådan!
-Dæmp jer. -Stille.
Var jeg så højlydt?
Sikke et sted.
Det ligner et slot.
Men det ligger godt nok ude midt i ingenting.
Okay, denne vej.
Jeg bruger altid bagdøren. Gå bare ind.
Det er alt, der var.
Oshikiri, bor du virkelig alene i dette palæ?
Det gør jeg.
Det er svært at forklare med ord, men luften her er spøgelsesagtig.
Ja, jeg er også urolig.
Også mig.
Hvornår hører du fodtrinnene?
For det meste om natten, men også midt på dagen.
Så det var alle værelserne.
Hvad tænker du, Kamiyama?
Jeg føler et væsen fra en anden dimension.
En anden dimension?
Ja. En beboer fra en anden verden. Jeg har aldrig følt det så stærkt før.
De fodtrin, du hører, er en ubuden gæst fra en anden dimension
Hvilket betyder, der er en indgang til den dimension
et sted her i huset?
Det er højst sandsynligt.
Gad vide, hvilken verden det er.
Det ved jeg ikke.
Men vi er heldige, vi mødte dig i dag.
Jeg er enig. Vi får denne spændende oplevelse takket være dig.
Ja. Den slags chancer får man sjældent.
Oshikiri.
Lad os være venner.
Helt sikkert.
Med glæde.
Blev I lige så forskrækkede som mig?
Er det fodtrinnene?
Det er fodtrin fra en ubuden gæst fra en anden dimension.
Hvor kommer de fra?
Nedenunder!
Oshikiri! Hvad var det for en lyd?
Dørem! Det åbnede døren og gik ud!
Så etagen under! Kom så!
Denne vej!
Vent et øjeblik!
Se der.
Er det ikke…
Er det ikke dig, Oshikiri?
Er der endnu en Oshikiri?
Hvad laver han?
Det er Oshikiri fra en anden dimension.
I den dimension er der en verden ligesom vores.
Og i den verden har vi alle en, der ligner os på en prik.
Hvad er det?
Vent. Er det et lig?
Den Oshikiri har myrdet en i sin verden og er her for at begrave vedkommende.
Det er skørt!
Man kan slippe af sted med mord ved at begrave liget i en anden dimension.
Pis!
Hvad laver du?
Hej! Stop! Det her er mit hjem!
Han er væk.
Han må have opdaget, hvordan man rejser frem og tilbage,
i hvert fald her på ejendommen.
Der er mere end én vej ind og ud.
Det er lidt af et chok.
Jeg er også chokeret. Lad dig ikke gå på af det.
Det var Oshikiri fra en anden dimension.
Bare fordi han myrdede nogen, betyder det ikke, at du også vil gøre det.
Det er rigtigt.
Jeg føler mig heldig over at have set det overnaturlige fænomen.
Alt sammen takket være dig, Oshikiri. Tak.
Se der!
Det er dig, Kamiyama.
Det er da løgn. Hvad kan det mon betyde?
Kamiyama!
Det er okay, Oshikiri. Bare rolig.
Men hvad mon der skete i den anden dimension?
Der er også begravet noget her!
Giv mig skovlen!
Det er sindssygt.
Det er…
mig
og Koizumi.
Det er da løgn.
Jeg forstår det ikke. Det er forfærdeligt.
Watanabe, nej.
Det var ikke mig.
Koizumi!
Det ved jeg.
Dit andet jeg gjorde det her.
I er forskellige mennesker, så der er intet at bekymre sig over.
Men det ser ud til, at dit andet jeg har udviklet sig til en morderisk galning.
Vi må hellere begrave de med det samme og meget dybere.
Det er bedst for Oshikiri, og det er det vigtigste.
Jeg anede ikke, du hadede cigaretter.
Jeg sagde bare, at jeg blev glad, da jeg så det cigaretmærke i butikken.
Sådan er du altid, Chiemi.
Foreslår jeg en mere voksen frakke, går du med den.
Min yndlingsparfume, farven på din læbestift…
Du vælger, hvad jeg kan lide.
Det gør måske mænd glade, men det er tungt, når det går for langt.
Og mit hår?
Du var den første, der viste mig havet.
Hvad?
Da jeg sagde: "Ingen har taget mig med herhen før",
svarede du: "Jeg tager dig med hertil, så tit du vil."
Det husker jeg ikke.
Det var nok bare en henkastet bemærkning.
En pige som dig, Chiemi,
burde have en traditionel fyr.
Sådan.
Ring ikke til mig mere. Farvel.
Farvel.
"LANGT HÅR PÅ LOFTET"
Jeg er hjemme.
Hej, søs.
Hej, Eri.
Der bor en rotte over dit værelse.
Virkelig?
Du var på date i dag, ikke?
Hvor tog I hen?
Hvor længe har du datet Hiratsuka? Otte-ni år?
Det er lang tid. Snart er der vel tale om ægteskab.
Der er den.
Betal dog husleje!
Vi må bede far sætte en fælde op.
Det har han gjort.
Det har ikke virket. Rotter er for kloge nutildags.
De kan se, det er farligt, og løber den anden vej.
Søs?
Jeg faldt lige i staver.
Undskyld, Earl. Jeg går i seng.
Fint. Godnat.
Godnat.
Så er det vist farvel.
CIGARETTER
Hvad har jeg gang i?
Er det første gang, du har set havet?
-Ja. -Det er der ikke mange, der kan sige.
-Chiemi. -Hvad?
Du burde få langt hår. Det ville se godt ud til dig.
Egoistiske nar.
Hvor ulækkert! Hvorfor er der en rotte i mit hår?
Men timingen er perfekt. Jeg er færdig med langt hår.
Jeg er så dum.
Er du sikker, søs?
Du har arbejdet så hårdt på at få det langt.
Gør det nu bare.
Okay, jeg henter saksen.
Jeg er ligeglad. Jeg fangede i det mindste rotten.
Mor! Hvor er saksen?
Mor?
Eri?
Har du set saksen? Jeg skal klippe hår.
Ligger den ikke i skuffen?
Hvis hår?
Søsters.
Chiemis?
Ja. Jeg tror, der er sket noget.
Søs!
Søs! Hvad er der galt?
Chiemi er…!
Hvad er der sket?
Chiemi!
Ja?
Hallo? Hvem er det?
Hej! Hvem fanden er det?
Telefonfis. Forbandede spøgefugl.
Vent et øjeblik. Den lyd…
Det lød som Chiemi, når hun skærer tænder.
Nej, det er umuligt.
Hun er død.
Far.
Far?
Eri. Hvad er der?
Har du set lommelygten?
Ja, den er lige her.
Hvad skal du?
-Jeg tager et kig oppe på loftet. -På loftet?
Vi har ikke hørt rotten på det seneste.
Måske er den gået i fælden.
Vi kan ikke lade den ligge.
Eri, vent.
Jeg kigger efter.
Slap af, far. Bare rolig.
Nej, det skal du ikke gøre.
Pas på. Du ved, du har et dårligt hjerte.
Det er fint. Vent der.
Han er længe om det.
Far? Var der en rotte?
Hallo!
Far?
Hvad er der galt? Sig noget!
Han er død.
Søs?
Åh gud! Jeg får dig ned!
Det vil ikke af! Av!
Mine hænder…
Jeg har brug for saksen.
Det var ikke min søster.
Det var
hår.
Tekster af: Hani Abildskov Abu-Khalil
Jeg er sikker på, det var hvidt i starten.
Men nu er papiret fyldt af insekter.
Hvor kom de fra?
Når jeg ser nærmere, ligner alle insekterne bogstaver.
Prøver de at fortælle mig noget?
Jeg må vide mere om dem.
Måske kan de støvede gamle bøger besvare mine spørgsmål.