DŽUNDŽI ITÓ: JAPONSKÉ DĚSY
PRAPODIVNÍ HIKIZURIOVI
Tak já jdu do práce.
Ať ti to jde pěkně od ruky, brácho.
Brácha každý den tvrdě maká jenom kvůli nám.
Dělá ve velký pojišťovací firmě. Je to vážně borec.
To každodenní vyprovázení mě fakt nebaví.
Strašně tě obdivuju, Kazujo.
MISAKO (8)
Malá Misako ještě vůbec neví, o čem to mluvíme.
Ale ví. No tak, hezky mu poděkuj.
To není třeba. Jsem z nás nejstarší, takže je to moje povinnost.
Tak jo, rozloučíme se.
Raz, dva…
Měj se, brácho!
To jsou takový naivky. Jeden vedle druhýho.
Nemusím vůbec pracovat, když máme to dědictví.
Před sourozenci bych ale měl působit zodpovědně.
Fotíte krajinky, slečno?
Ne, pokouším se zachytit duchy.
Duchy?
Přesně tak.
Utopilo se tu hodně dětí, nějací by tu mohli být.
Takže vás užije na takové věci?
Jen se mi vysmívejte.
To bych si nedovolil.
Taky jsem do nadpřirozena dost zapálený.
Můžu se vás zeptat na jméno?
Na jméno? Jsem Sačijo. Co ode mě chcete?
Náš dům strašidelnou atmosférou jenom čiší.
Co vy na to, Sačijo? Nezajdete k nám?
Určitě nafotíte úžasné fotky.
Promiňte, že jsem se ještě nepředstavil. Jmenuju se Kazuja Hikizuri.
Co na to říkáte, Sačijo?
Vypadá to tu hrůzostrašně, že?
O té atmosféře jste vážně nelhal.
Tudy, prosím.
Tohle jsou hroby našich rodičů.
Otec byl důstojnost sama a matka byla moc laskavá.
- O náhrobní kameny se dobře stará… - Zdravím.
Rád vás poznávám, Sačijo.
Jste opravdu krásná.
Děkuju.
Provedu vás tady.
Jmenuju se Šigoró. Těší mě.
Co byste řekla na šálek čaje?
Přišla jsem si jenom nafotit zahradu. Nehodlám se tu zdržovat.
Tady jsme pohřbili Naruminina přítele,
co před pár dny umřel na infarkt.
Pěkně jsme ho zabalili!
Nebojte, jenom si dělá srandu.
Hej! Šigoró!
Copak, brácho?
Nemůžeš jíst jako člověk?
Dělá se mi z tebe zle!
Jak to můžeš říct? Vždyť takhle jím odjakživa.
Sklapni a neodmlouvej!
Vidíš to? Rozbrečel jsi Misako.
Ale nerozbrečel, jenom se jí stýská po mámě.
Zrovna jsme se o ní bavili u hrobů.
To je hrozný. Udělej s ní něco, Kinako.
Já nechci. Ať se o ni postará Šigoró.
Proč já? Nejsem její máma.
Měla by ji uklidnit Narumi.
Je z nás mámě nejvíc podobná.
Ani náhodou! Proč bych jí měla dělat mámu?
Hitoši, utěš ji nějak.
- No jo, je to tvoje práce. - Uklidni ji.
Dělej.
Dobře.
Poslyš, Misako,
máma s tátou odešli do nebe, takže už je neuvidíš.
Musíš se s tím smířit.
Lžeš!
Ty lháři!
Určitě mámu ještě uvidím!
Pitomci.
Mimochodem, Šigoró…
Říkal jsi, že je z nás všech mámě nejvíc podobná Narumi?
Říkal. No a?
Tím chceš jako naznačit, že já jsem nejvíc podobná tátovi?
Tak co? Myslíš si, že jsem šereda, že jo?
Že jo? Jen to přiznej!
- Vůbec ne! - Lháři!
Myslíš si, že jsem ošklivá!
Zase ty tvoje bludy…
Cos to řekl?
Řekl jsem jenom, že je mámě nejvíc podobná Narumi. Že jo, brácho?
Ne, v tomhle Kinako celkem chápu.
Jsi netaktní vůl, Šigoró!
Vůbec nebereš ohledy na ostatní! Myslíš jenom na sebe!
Co ji do toho taháš, když se mu podobáš spíš ty?
Jsi neskutečný sobec!
Vždycky slízneš všechnu smetanu!
Proto jsi takový tlusťoch!
To od tebe není hezký!
Jsi chlap, tak nekňourej, ty budižkničemu!
Neměňte téma! Odpověz mi, Šigoró!
Proč jsi na mě tak zlej, brácho?
Tohle už nechci poslouchat. Jdu spát.
Dobrou noc.
Proč bulíš kvůli takový prkotině, Šigoró?
Chlapi nebrečí!
Zadrží to v sobě a všechny přijmou s otevřeným srdcem!
Ty nám ale akorát děláš ostudu, ty moulo!
To je od tebe tak strašně hnusný, brácho!
Taky jdu spát. Dobrou!
Co mu je?
Nemyslíš, že jsi to trošku přehnal, brácho?
Ne, chtěl jsem mu vynadat už dlouho.
Každopádně bychom Misako měli zařídit setkání s rodiči.
Jak?
Vyvoláme mrtvé.
Uspořádáme seanci.
A na ní přivoláme jejich duše.
Je něco takového vůbec možné?
Budeme to muset zkusit.
Určitě se nám to povede.
Podle mě na to mám vlohy.
Budeme potřebovat někoho, kdo nás bude pozorovat.
Přemýšlel jsem o té Sačijo. Co ty na to?
Já věděla, že máš nějaké postranní úmysly.
Nemám!
To je úžasné.
Na každé fotce je něco jako duch.
Hlavně tady za tím klukem.
Kdo je tam?
Dobrý večer. Promiňte, že vás ruším v tuhle hodinu.
To jsem já, Kinako Hikizuri.
Hned vám otevřu.
Jak víte, kde bydlím?
Bratr vás potají sledoval.
Ale to je vedlejší. Chtěla bych s vámi něco probrat.
Chcete uspořádat seanci?
Přesně tak. A vás bychom chtěli pozvat, abyste nás při tom pozorovala.
Díky, přijdu ráda.
Dobře, budeme se na vás těšit.
Kohopak jste si to přivedla, Sačijo?
Tohle je můj přítel Sawano.
Studuje fyziku,
ale má taky zájem o nadpřirozeno.
Těší mě. Už se té seance nemůžu dočkat.
Aha, dobře.
Čím víc přihlížejících, tím líp. Pojďte dál.
Zahajuji naši rodinnou seanci.
Já, Kazuja Hikizuri, budu sloužit jako médium.
Všechny vás prosím, abyste byli potichu.
Potřebuju se pořádně soustře…
To je super!
Už se nemůžu dočkat!
Nesmím se nechat rozptylovat.
Umlčte ji někdo.
Hitoši!
Hej, Misako. Ztiš se.
Cože?
OTEC: GÓZÓ MATKA: MASUE
Vzývám vás, matko a otče.
Využijte mého těla a navraťte se do našeho světa.
Ektoplazma!
Možná na sebe vezme podobu vašich rodičů!
Je to fyzický projev ducha!
Já jsem Gózó. Přišel jsem z onoho světa za svými dětmi.
Jak se máte, děti moje?
To je táta.
On posedl Šigoróa!
Kde jsi, Kazujo?
Tady jsem, tati!
To jsem já, Kazuja!
Kazujo! Staráš se o svoje sourozence?
Samozřejmě!
Lháři!
Předstíráš, že chodíš do práce, ale celý den se jenom flákáš!
A vůbec se nechováš jako nejstarší bratr.
Pořád se jenom chvástáš.
To jsi špatně pochopil, tati! Vyslechni mě, prosím!
Nemáš právo být hlavou naší rodiny!
Odteď se o vás bude starat Šigoró!
Tati!
Odpusť mi to!
Co to má být? Chlapi nebrečej!
S touhle rodinou už nechci mít nic společnýho!
Tati?
Co se stalo?
Takže už jsi zpátky.
Posedl tě tátův duch.
A Kazuja nás opustil.
O čem to mluvíte?
Takže tohle je ektoplazma.
Copak? Co se děje, Misako?
Podívej, Misako.
Z té ektoplazmy se možná stane máma.
Cože? Fakt?
Super!
To jsem vážně nečekal, Sačijo.
Vypadá to, že jsem médium.
Jestli chcete, pomůžu vám se zkoumáním nadpřirozena.
- To bylo neuvěřitelné. - To teda.
Povedlo se mi odebrat vzorek.
Vzorek?
Mám s sebou trošku té ektoplazmy.
- Co s ní uděláš? - Samozřejmě ji zkusím analyzovat.
Třeba zjistíme, co je vlastně zač.
Uhni, Hitoši!
Uhni, říkám!
Táhni k čertu, fotře jeden podělanej!
Dobře ti tak.
Sbohem, Hitoši.
Mami!
No tak! Vylez už konečně!
Mami!
Nalej mi čaj, Kinako.
A pohni si. Teď jsem hlava rodiny.
Jak si to přál táta.
Hned to bude.
Mám nějaký ztuhlý ramena. Namasíruj mi je, Narumi.
Hejbni kostrou!
Neskutečný.
A ty mi namasíruj nohy, Hitoši.
Slyšel jsi mě, Hitoši?
A co se tak tváříš?
Hodláš mi snad odporovat?
Ty jeden…
Ty jeden malej…
Copak, brácho? No tak, nestůj tam a pojď dál.
Vylez, mami!
Co to ta Misako vyvádí, Kinako?
Vyvolává mámina ducha.
Něco vám chci říct.
Zítra bych chtěl uspořádat další seanci.
Médium budu samozřejmě já.
A jako přihlížející bych zase pozval Sačijo.
Běž ji pozvat, Kazujo.
Ať si ale nevodí toho Sawana.
Je jenom na obtíž.
Identifikoval jsem tu látku.
A na co jsi přišel?
Fakt mě to překvapilo.
Ta ektoplazma byla popravdě… pšeničná mouka.
Cože? Pšeničná mouka?
Jinými slovy nás ti sourozenci pěkně doběhli.
Byla to jenom obyčejná fraška.
Neuvěřitelné.
Co chcete?
Dneska plánujeme uspořádat další seanci, víte?
A byli bychom rádi, kdybyste nám znovu…
Tak aby bylo jasno, falešné seance mě opravdu nezajímají!
A co měla znamenat ta ektoplazma z mouky?
Radši jste si z ní měli uvařit nudle!
Ať už vás tu nevidím!
Co je, Misako? Sklapni už konečně.
Lhal jsi mi! V mámu se to nikdy neproměnilo!
Uschlo to a vyrašila na tom plíseň!
Jen se neboj, Misako. Budeme pořádat další seanci.
Tentokrát se máma určitě objeví.
Cože? Opravdu?
Nekecáš? To jako fakt?
Jo, určitě.
Hej, Šigoró.
Copak, brácho? To už jsi zpátky?
Jak si dovoluješ si ze mě utahovat?
O čem to mluvíš?
Nedělej blbýho!
To s tím posednutím byla jenom habaďúra!
Já jsem Gózó!
Uklidni se, brácho!
To z táty nemáš strach?
Nikdy jsem se ho nebál, ty idiote!
Pěkně jsi to přehnal.
Zakroutím ti krkem!
Pomoc!
Jestli chceš někoho zabít, vybij si to na něm!
Ty si fakt nedáš pokoj, co?
Uhni, Hitoši.
Uhni, říkám!
Co se na mě tak díváš?
- Tati? - To je táta!
Co je to zase za kravál?
Nenechávej mě tady, brácho!
Co to tu vyvádíte?
Překlad titulků: Eliška K. Vítová
Připadalo mi to stále podivnější.
Přede mnou byla černá díra a pokojem se nesl sladký pach.
Chtěl jsem si zapsat, co vidím, aby si lidi nemysleli, že jsem zešílel.
Ale neměl jsem u sebe papír.
Ani žádné pero.
Zaryl jsem prsty do dřevěné zdi plné třísek.
Heleme se… Jestlipak to není červený inkoust?