JUNJI ITO MANIAC: JAPANESE TALES OF THE MACABRE
Höger? Vänster?
Här? Eller där?
Vart ska jag gå?
Vad ska jag göra?
Ska jag gå? Ska jag springa?
Ska jag sitta? Ska jag stå?
Ska jag skratta nu?
Ska jag bli arg? Ska jag gråta?
Ska jag gå upp? Ska jag sova?
Ska jag blinka? Ska jag andas?
Vad ska jag göra?
Jag såg jobbannonsen. Jag är här för intervjun.
Jag heter Mitsu Uchida.
WHISPERING WOMAN
Så ni förstår vad jobbet innebär?
Ja.
Vårdarna vi har anlitat hittills har inte stannat länge.
De stod inte ut med Mayumis ändlösa frågor.
Ni ska få träffa min dotter, så får vi se sen.
Vad ska jag göra?
Ska jag stå? Ska jag sitta?
Ska jag ligga ner? Ansiktet upp? Ansiktet ner?
-Mayumi, sätt dig. -Hur?
På en stol? På golvet?
På knä? Med benen i kors?
Snälla! Vad ska jag göra?
Hon är alltid så här. Snälla, hjälp oss.
Okej.
Nå? Vad ska jag göra?
Ms Mayumi, sitt ner på sängen där borta.
På sängen? Hur?
På knä? Med benen i kors?
På kanten, som när man sjunker ner på en stol.
Ta nu händerna från väggen
och gå till sängen.
Sjunk långsamt ner. Så, ja.
Jag satte mig. Vad ska jag göra nu?
Fortsätt.
Okej, andas djupt tills du blir lugn.
Och sen?
Är det den nya vårdaren?
Ja. Det är hennes första dag, men Mayumis tillstånd skrämmer henne inte.
Hon ger instruktioner hur lätt som helst. Det är imponerande.
Hoppas hon stannar längre än de andra.
Verkligen.
Jag lade mig.
Vad ska jag göra nu?
Blunda.
Andas långsamt.
Ms Uchida, det måste ha varit en svår första dag.
Men Mayumi var lugn hela dagen, tack vare er.
Kan vi räkna med er imorgon också?
Ja. Jag kommer klockan åtta.
Det har gått en månad. Ingen har stannat så länge.
Hon drar inte ner på tempot.
Och Mayumis mentala tillstånd har varit stabilt.
-Jag är glad att ni hittat rätt person. -Anvisningarna är detaljerade och exakta.
Tack vare det kan Mayumi göra saker hon inte kunde göra förut.
Självklart kan hon inte lämna Mayumis sida.
Mitsu Uchidas förmåga att stå ut med det svåra jobbet imponerar.
Å andra sidan är den lite kuslig.
Hennes förmåga att uthärda Mayumis ovanliga läggning
är en aning märklig.
Och vi vet inte så mycket om henne, eller hur?
Gör en bakgrundskontroll.
Ja, sir.
Jag vill verkligen tacka er. Ännu ett gott dagsverke.
-Jag kommer tillbaka vid åtta imorgon. -Ms Mitsu, ta ledigt imorgon.
Ni blir sjuk om ni fortsätter så här.
Nej, jag mår bra.
Det känns som om det här jobbet hjälper mig att bli mig själv igen.
Genom er dotters lycka blir jag också lycklig.
Jag förstår. Men ta inte på er för mycket.
Jag vill inte snoka, men hur fick ni blåmärket i ansiktet?
Det här? Det är inget.
Godnatt.
Hur verkade ms Mitsu efter det?
Hon verkar inte längre bara ovanlig.
Det har gått två månader och Mitsus jobb har varit extraordinärt.
Jag ryser när jag betraktar dem.
Vad betyder det?
Mitsu sliter ut sig, men hennes arbete är felfritt.
Inte bara det, hon ger Mayumi tur.
Tur?
Det stämmer. Enkla vardagliga val.
Ska hon till exempel ha sylt eller smör på brödet?
Ska hon sätta två eller tre blommor i vasen?
Resultatet av alla sådana val har en positiv inverkan på Mayumi.
Ta upp kniven och gaffeln.
Tack vare det verkar Mayumi glad.
Mayumis sinnesstämning har förbättrats, kort sagt?
Nej, hon för riktig tur med sig.
Ta den där skenande lastbilen häromdagen.
Den körde upp på trottoaren där de brukar promenera vid den tiden.
Det gav mig rysningar.
-I våra ögon är Mitsu lyckans gudinna. -Jag förstår.
Ni tror mig inte. Men bara att se Mitsu nu…
-Pappa, får jag komma in? -Mayumi. Kom in.
Gå in i rummet och gå fram till din pappa.
Ge honom blomman.
Den är så vacker att jag vill ge den till dig.
Jag förstår. Tack.
Blomman kommer också att ge mig tur.
Nu återvänder vi till ditt rum och dricker te.
Det kittlas!
-Vi ses, pappa. -Gå till dörren.
Just det, rakt fram.
Nå?
Jag har resultatet av Mitsu Uchidas bakgrundskontroll.
Det hade jag glömt. Få höra.
Först och främst
är Mitsu Uchida singel, men hon verkar bo med en man.
Ryoichi Aga.
Han är arbetslös och bor i Mitsus lägenhet.
Kort sagt, en snyltare.
När det gäller er dotter
verkar Aga ha tvingat Mitsu att ta jobbet på grund av den höga lönen.
Jag förstår. Så det är därför Mitsu jobbar så hårt.
Så märkligt.
På jobbet ger hon så kloka och precisa instruktioner till Mayumi,
men hemma är hon utlämnad åt nån annan.
Hur som helst är det här ett problem som inte kan ignoreras.
Jag undrar om vi verkligen borde ingripa i hennes privatliv.
Va?
Om vi befriar Mitsu genom att jaga bort snyltaren,
fortsätter hon då ta hand om Mayumi?
Jag tycker att vi ska låta saken bero, men vad tycker ni?
Får jag ställa en fråga?
-Eller ska jag inte fråga? -Varsågod.
Kommer jag att kunna leva ensam?
Du klarar dig fint.
Verkligen? Borde jag bli glad över det?
Eller ska jag bli ledsen?
Var inte ledsen. Trots allt…
Va?
Ms Mitsu ådrog sig yttre skador som ledde till döden.
Enligt doktorn var hennes hälsa väldigt dålig
och hon hade nog dött förr eller senare.
Polisen har efterlyst Aga för mordet.
Han är fortfarande på fri fot.
Utan Mitsu…
Hur ska det gå för Mayumi?
Det kittlas!
Och sen?
Vad ska jag göra nu?
Så här?
Är det rätt?
Hårdare? Så här?
TÄNK PÅ SÄKERHETEN
Mayumi?
Pappa, jag är hemma.
Mayumi, du är täckt av blod.
Jag har dödat honom.
Aga.
Hon sa åt mig att göra det.
Mitsu sa det.
Jag finns alltid vid din sida.
Vilken söt kattunge.
Var är din mamma?
-Jag är hemma! -Hej, pappa.
-Vems katt är det? -Sayuri hittade den.
Den följde efter mig.
Kan vi behålla den?
Det går väl bra, pappa?
Jag kan inte säga nej nu. Se till att ta hand om den.
-Ja! -Hurra!
-Vad ska han heta? -Jag har redan bestämt mig för "Coron".
SOICHI'S BELOVED PET
Kom, kissen.
Kom igen. Kom hit, Garon.
Vad sägs om det?
Så här går det när man ignorerar mig.
Soichi!
SÅRTVÄTT BENSETONIUMKLORID
Vilket otäckt rivsår.
-Som man bäddar får man ligga! -Det var djurplågeri! Gör inte om det!
Mamma, jag är orolig.
Det finns fall där djurplågeri utvecklats till grövre brott.
Är Soichi verkligen okej?
Jag tror inte att vi behöver oroa oss.
Soichi beter sig så här för att du skämmer bort honom!
Om Soichi växer upp så här och hamnar i trubbel,
vad tror du händer då?
Det krossar familjen!
Det blir problem om vi inte gör nåt åt hans sjuka hjärna!
De som inte kan älska djur kan inte älska människor!
De är uslingar!
Jag står inte ut med tanken på att lilla Coron hamnar i hans klor igen!
Jag fick just en stöt.
Det är statisk elektricitet.
Jag fick också en stöt.
Statisk elektricitet? Det är min förbannelse som manifesteras!
Vänta bara. Den förbannelsen är bara en försmak av vad som är på väg.
Hoppas de råkar ut för en förbannelse!
Sayuri, var är Coron?
Va? Jag såg honom nyss.
Coron?
Coron? Vad gör du?
Han är så söt.
Det är Soichi.
Koichi, titta!
Kattleksaken är en död orm!
Just det. Strykarkatten är min fånge nu.
Din idiot! Släng ut den där!
Vad gör du? Ormen kommer att förbanna dig!
Den kan ju försöka förbanna mig!
Soichi!
Nej, Coron! Ät den inte!
-Koichi, gör nåt! -Coron!
-Coron har… -Vad är det?
Var hittade han en så stor tusenfoting?
Han är så konstig numera. Undrar vad som är fel.
Sayuri, det här är nog hans sanna natur. Vi måste acceptera det.
Du har nog rätt.
-Coron! Sluta, Coron! -Coron!
-Det är hopplöst. Huset är helt förstört. -Vi måste reparera dörrarna.
Han gjorde aldrig så här förut.
Coron har nåt äckligt igen!
Vad är det, Sayuri?
Titta, Koichi.
Coron! Vad tusan är det där?
Ät den inte!
Oj, Garon. Det måste vara en insekt från helvetets djup.
Du kanske inte är så dum ändå.
Ta med en levande helvetesinsekt åt mig nästa gång!
Prata inte dumheter!
Det är nog bara en invasiv art.
Och han heter Coron, inte Garon.
Fin kisse.
Kom, Coron.
Min förbannelse börjar arta sig.
Varför är alla dörrar och fönster stängda?
Vi försöker hålla Coron inne
så han inte tar hem konstigheter.
Det är så kvavt här inne.
Nåt stinker.
Det är Corons låda. Jag ska städa den.
Titta.
-Det är nåt i luften. -Det är Corons päls.
-Jag står inte ut! Öppna fönsterluckorna! -Okej.
Vart tog Coron vägen?
Han är nog med Soichi.
Soichi, vi kommer in.
Så söta djur kan vara.
Jag måste vara en trevlig person om djur gillar mig så här mycket.
Vad är det med dig, Coron?
Du är så konstig. Vad i hela världen hände?
Kom, Coron. Kom hit.
Men…
Soichi! Vad har du gjort med Coron?
-Ge honom till mig! -Aldrig i livet.
Ge honom till mig, sa jag!
Vad i helsike?
Allihop!
Spring!
Han bet mig!
Kille-kille-kill!
-Coron är som vanligt igen! -Det beror säkert på stöten.
Soichi. Gör det ont?
Håll tyst.
Hoppas de råkar ut för en förbannelse.
Undertexter: Villemo Linngård Oksanen
Sen läste väktaren texten som skrivits med blod på väggen.
Den var spretig och insektsliknande.
Den var svår att läsa,
men hemskt nog hade patienten skrivit den med fingrarna
innan han flydde och hamnade i en annan flygel av mentalsjukhuset.
Första raden lydde så här.
"Äntligen tror jag att det är nåt fel på mig."