Vel, Michiko?
Jeg liker det veldig godt.
-Fotoklubben er fantastisk, Tsukiko. -Sier du det?
Nå er søte Kusakawa min.
-Iallfall bildet av ham. -Ja. Her.
INGENADGANG
-Her er 3000 yen. -Alltid en glede.
-Din svartebørshandler. -Jeg har så vidt begynt.
Særlig. Vi ses senere.
Det er vel en luguber bransje. Men den har også en veldedig side.
Yamazaki.
Unnskyld meg!
Yamazaki!
Du er fra fotoklubben.
Jeg heter Izumisawa. Jeg er så glad du husket meg.
-Hva trenger du? -Et bilde til.
-Enda et? -Det stemmer.
Du er så populær.
Fotoklubben har det tøft. Skal jeg posere?
Ja, takk!
-Hvorfor ikke starte en bedrift? -Ikke vær dum. Jeg gjør dette gratis.
Da er jeg vel modell gratis også.
Hvem er det?
Hva? Henne?
Det er Tomie Kawakami. Hun er i disiplinærkomiteen.
Hun flyttet hit nylig.
BILDENE AV TOMIE
I dag var lykkedagen min. Yamazaki-samlingen min ble utvidet.
I morgen skal jeg sende bilder til Maa og Chiyo.
Men jeg tviler på Maas smak.
-Ti tusen yen? Hvorfor det? -Du trenger ikke kjøpe det.
Du er så slem. Du tok 5 000 fra Maa.
Maas bilde var av dårlig kvalitet.
-Ditt er svært bra. -Det er latterlig.
Unnskyld meg. Izumisawa?
Kawakami.
Hva driver du med?
Synes du ikke det er moralsk tvilsomt? Det er så sleipt.
Å selge guttebilder på skolen?
Og til en så ekstrem pris. Tenk om en lærer hører om det.
Du tar feil, Kawakami. Tsukiko selger det ikke.
-Hun bare viser meg det. -Det stemmer. Jeg selger ikke bilder.
Du kan ikke lyve deg ut av dette. Jeg hørte hva du sa.
-Let i vesken til Izumisawa. -Greit.
Hva driver du med?
Her er de, Tomie.
Se hvor mange det er.
Gi dem tilbake. De betyr mye for meg.
Jeg kan ikke gjøre det. Jeg konfiskerer dem.
Som medlem av disiplinærkomiteen bør jeg rapportere deg til lærerne.
Men det holder å konfiskere dem.
Taichi, Kimata, kom igjen.
Den kjerringa! Hun tror hun er så viktig.
Tror hun at hun er dronningen? Jeg vil ha bildene mine tilbake.
-Bildene av Yamazaki? -Ja. Hun tok til og med negativene.
-Men Tsukiko, dette ser ikke bra ut. -Han har ikke gjengjeldt følelsene, men…
Nei, jeg snakker om Tomie Kawakami.
Hun sa hun ikke rapporterer deg til lærerne.
Men man vet aldri. Ryktet sier at hun gjør det hele tiden.
Hvilket rykte?
Visste du at Hayashi fra D-klassen ble utvist nylig?
Fordi hun sladret.
Slutt, Maa. Ikke skrem meg sånn.
Man kan aldri være for forsiktig.
Uansett. Jeg slipper unna hvis jeg spiller dum.
Var det det som skjedde?
Det var forferdelig. Nå har jeg et problem.
Støtt meg om lærerne finner det ut.
Ja, jeg trenger jo bare å lyve.
Tsukiko!
-Noen vil treffe deg. -Hva?
Yamazaki.
-Jeg mente ikke å forstyrre i lunsjen. -Trenger du noe?
Det er faktisk noe viktig.
Jeg lurer på hva det kan være.
Jeg vil be om en tjeneste.
Det har med bilder å gjøre.
Dette er forferdelig. Hvorfor skjer dette?
Hvorfor må jeg ta bilder av andre jenter for Yamazaki?
Og enda verre, hvorfor må det være henne!
Nå er jeg ferdig.
Der er hun.
Kom fram.
Du kan ta så mange bilder du vil.
Hvorfor ikke ta mange og spre dem rundt på skolen?
Ja, jeg skal ta mange.
Greit. Vær så god.
Det er flott. Du er virkelig pen. Som en modell.
Gå bakover så jeg får hele figuren din.
Jeg lar deg fotografere meg. Du kan gå bakover.
Du har rett.
Så hvor mye kan du få for bildet av meg?
Vel…
I ditt tilfelle er det nok noen som vil betale 100 000 yen.
Izumisawa.
Mr. Tani!
Dette knuser hjertet mitt.
Tjener fotoklubben penger på å selge bilder?
Du tar feil!
Avslørt.
Jeg vet at jeg ikke burde ha gjort dette. Jeg forlater klubben.
Hvis det ikke er straff nok, kan du utvise meg.
-Mr. Tani? -Hva?
Godt jobbet.
Yamazaki er en helt annen liga.
Tsukiko!
Hva vil du, mamma?
Jeg har bildene du ba meg hente.
Hvor er de?
-På bordet der borte. -Takk.
FARGEUTSKRIFT
Hva?
Hva er det?
Hør her, dere to.
Jeg må be om en tjeneste.
Kan dere høre på meg?
Jeg ville gitt hva som helst for å se ansiktet hennes nå.
Yamazaki.
Izumisawa.
Du må gjemme deg!
Fort!
Hva er galt?
De er ute etter deg!
-Hvem da? -Disiplinærkomiteen.
Jeg hørte på samtalen deres. Tomie skalv.
Hun var illsint.
De planlegger å drepe deg.
Jeg kunne ikke tro det, men jeg tror ikke de tuller.
De vil drepe deg!
Har du sett Tsukiko Izumisawa?
Ja, hun gikk den veien.
Ok.
FOTOKLUBBEN
MØRKEROM
Izumisawa. Det går bra nå. De har dratt.
Tusen takk.
Men hva skjer? Hvorfor vil de drepe meg?
Jeg føler meg ansvarlig for dette. Jeg ba deg ta bildene.
Og det fikk deg inn i dette rotet.
Hvorfor spredte du bildene rundt på skolen?
Fordi jeg var sjalu på henne.
Jeg har følelser…
Dø!
Tilgi meg. Tomie skalv av raseri da hun ba meg drepe deg.
Jeg gjør alt for henne. Dessverre er du ikke min type.
Øynene mine!
Tsukiko, hvor har du vært?
Du ble ikke utvist?
Tsukiko!
Du er virkelig uforbederlig.
Jeg forteller faren din hva du gjorde denne gangen.
Han kjefter på deg når han kommer hjem.
Jeg drar nå. Jeg skal tilbringe en uke med faren din.
Taichi og Kimata. Hva gjør de her?
Tsukiko. Du ser bra ut.
Mord?
Hvem sa det?
Det er latterlig.
Yamazaki sa det. Så prøvde han å drepe meg.
Han er lakeien din.
Slutt. Jeg har ingen lakeier. Og jeg kjenner ingen som heter Yamazaki.
Han må ha tatt feil.
Eller kanskje han likte deg så godt at han ville drepe deg.
Du har ikke rørt drinken din. Jeg har ikke forgiftet den.
Og jeg tok med snacks. Jeg kom for å be om unnskyldning.
Liker du det?
Å be deg om å ta bilder, skapte bare problemer.
Jeg ble sjokkert da jeg så læreren.
Tilfeldigheter er skumle.
Tilfeldighet? Et veldig godt planlagt sammentreff.
Tok du dette?
Jeg fikk det fra noen jeg kjenner.
Interessant.
Dette er Gaudí. Har du vært i Spania?
-Selvsagt ikke. -Jeg skjønner.
Jeg bodde i Spania før jeg kom hit. Men jeg ble født i Frankrike.
Familien min bodde i et stort hus i sentrum av Barcelona.
Og selvfølgelig ble det designet av Gaudí.
Moren min døde, men hun var en berømt skuespillerinne.
Bestefaren min var maler og nær venn av Picasso.
Jeg har til og med et bilde av meg med Picasso hjemme.
Kanskje du vil komme på besøk? Jeg vil vise deg bildet.
Og faren min vil møte deg.
Beklager, men jeg må takke nei.
-Jeg har en dårlig følelse. -En dårlig følelse?
Stoler du fortsatt ikke på meg?
Det stemmer! Jeg tror ikke på et ord du sier.
Gaudí og Picasso? Gi deg.
Du må være lystløgner.
Som en slags sykdom.
Nei, en skikkelig sykdom.
Sa du "sykdom"?
Ja! Det er det du er! Et monster som lyver!
Bildene viser hvordan du ser ut!
Izumisawa.
Sa du at jeg er et monster?
Svar meg. Kalte du meg et monster?
Hodet mitt!
Stopp! Jeg klarer det ikke!
Later du som om du er syk?
-Hva er galt? -Slipp meg!
-Tomie! -Slipp meg, for helvete!
Det gjør vondt!
Tomie! Hva er galt?
-Tomie! -Ikke se på meg!
Hva gjør dere?
Skynd dere og fjern denne utveksten, og brenn den!
Det gjør vondt!
Ikke dø!
Tomie! Hold ut!
Endelig fikk jeg den av.
Tomie ba oss fjerne utveksten.
Hodet hennes er borte!
Det var rart.
-Hvordan la du ikke merke til det? -Det gjorde ikke du heller!
Hva gjør vi nå? Vi er mordere nå.
Slapp av. Ikke tenk på det. Ingen så noe.
Hei, Izumisawa. Slutt å late som du sover.
Du så alt, ikke sant?
Jeg så ingenting.
-Jeg merket at du så på oss. -Ja. Og du tok sikkert bilder også.
-Ja, det er ikke bra! -Du er en mester i spionbilder!
Du fotograferte Tomie som om hun var et monster.
Derfor ville vi drepe deg hos henne.
Tomie er vakker, en gudinne!
Vi dreper henne nå!
Taichi! Kimata! Hva gjør dere?
Brenn det fort!
Skynd dere og brenn denne utveksten!
Gjør det nå før den våkner igjen!
Skynd dere!
Ok!
Det var nok bare en drøm, men jeg bør vaske opp i tilfelle.
Synd at bildene mine er ødelagte.
Tekst: Trine Friis
Insektene begynner å krangle.
Kanskje det ikke er en klangel.
Mobbing kanskje?
Alle ser på, så dere bør gi dere.
Jeg ser på og følger nøye med.
Nei. Jeg er tom for blekk.
Jeg trenger visst mer rødt blekk.