JUNJI ITO HÁTBORZONGATÓ JAPÁN MESÉI
AJIME ÁSATÁSI TERÜLET
VESZÉLY
Soya professzor úr!
Mi az, Yamaoka?
Ez a réteg…
geológiai rétegződés vagy mesterséges üledék lehet?
A kronológiát tekintve nem valószínű, hogy rétegződés lenne.
Nem úgy tűnik, mintha oldalirányú nyomás érte volna.
De akkor mi okozta ezt a deformációt?
Nem egy hátán fekvő ember profiljának tűnik?
És vannak ezek a vízszintes rétegek is.
Itt próbáljon meg mélyebbre ásni!
Igen, uram.
Professzor úr!
Úgy tűnik,
hogy ez egy ősember.
Egy kisgyermek koponyája.
Van összefüggés a csontok és az üledék között?
Valamilyen rituálé maradványa lehet.
Például?
Egy temetésé.
Apránként vékony agyagréteggel vonták be a testet.
Ahogy rétegről rétegre haladtak,
egy hatalmas, ember alakú sírhalom lett belőle.
És utána földdel befedték a halmot?
Ez egyelőre csak egy elmélet.
De ha elemezzük a rétegeket, talán választ kaphatunk.
Ha ez igaz, az hatalmas felfedezés lenne, professzor.
Igen.
Lenyűgöző!
Az időjárás-előrejelzés szerint nem kéne esnie.
- Gyorsan, biztosítsuk a lelőhelyet! - Igen.
Esik az eső!
Hozzátok a takaróponyvát! Gyorsan!
„A RETTEGÉS RÉTEGEI”
Reimi, jó hosszú volt a gyászszertartás apád halálának 13. évfordulóján.
De nagyon ügyesen végigülted. Biztosan elfáradtál.
Ne mondd ezt, anya! Már nem vagyok gyerek.
Kibírok egy gyászszertartást.
Tényleg? Kiskorodban szinte azonnal elkezdtél nyaggatni:
„Anya, vegyél fel!”
Olyan imádni való voltál, Reimi.
Elég már!
Tényleg imádni való volt.
Még reklámokban is szerepeltél, híres voltál.
Miért adtad fel?
Mára már igazi sztár lehetnél.
Narumi, azt nem bírtam volna kezelni.
Végül is zárkózott vagyok, és a múltban ragadtam.
Sok volt nekem a szórakoztatóipar.
Valójában anya figyelmére vágytam.
Reimi!
Bocsáss meg! Nem tudtam, hogy így éreztél.
Ne aggódj miatta!
Bár megint kétéves lennél, hogy elkényeztethesselek!
Ölbe vennélek és szorosan ölelnélek.
Rendesen gondját viselted. Hogy lehetne boldogtalan?
Még az óráit is fizetted meg minden.
Annyi időt és pénzt fordítottál rá, hogy rendbe hozasd a fogait.
Az enyémeket persze nem.
Ezért ilyen görbék a fogaim.
Narumi!
Ha valami nyomja a szívedet, ki vele! Elég az önsajnálatból!
Reimi sztár volt, így volt természetes.
Azután sem hagytad abba, hogy felhagyott vele.
Fényes jövő várt rá, azért igyekeztem annyira.
Rajtad úgysem lehetett segíteni, mert csúnya vagy.
Mit mondtál?
Narumi, vigyázz!
Mindenki jól van?
Reimi!
Reimi, jól vagy?
Reimi arca… Az arca…
Narumi, ez a te hibád! Minden a te hibád!
Doktor úr! Hogy van Reimi?
Magához tért.
Hala istennek!
De furcsa dolog történt. Jobb, ha a saját szemükkel látják.
Mi a fene?
Hogyan lehetséges?
Visszanőtt az arca!
Igen. Egy új réteg bukkant fel a lemetszett réteg alatt.
Nincs rá magyarázat.
Nézzék meg ezt!
Ez meg mi micsoda?
- A lánya teste rétegekből épül fel. - Hogyan?
Nincs agya, szervei, csontjai. Semmije, aminek a testében kéne lennie.
Ezek itt mind felhámrétegek.
Röviden, a lánya teste másból sem áll, mint egymásra épülő hámrétegekből.
Ne legyen nevetséges! Tréfának itt semmi helye.
Azt kívánom, bárcsak tévednék!
Ez borzasztó!
Reimi!
Akkor olyan…
lényegében olyan, mint egy fa!
Olyan, mint egy fa!
Igaza van.
A testfelépítése valóban egy fa évgyűrűire emlékeztet.
Talán az ő rétegei is a növekedésének a maradványai.
Micsoda?
Röviden, középen látjuk, milyen volt magzatként.
És kifelé haladva
látjuk az éveket: egy, kettő, három, négy, öt, hat, hét, nyolc,
kilenc, tíz, tizenegy, tizenkettő, tizenhárom, tizennégy,
tizenöt, tizenhat, tizenhét, tizennyolc, tizenkilenc,
és végül a huszadik.
Ez a felső réteg a lánya jelenlegi formája.
Mondja, doktor úr!
Ez azt jelenti, hogy Reimi gyerekkori teste is odabent van?
Igen, úgy hiszem, fizikailag lehetséges.
Hölgyem, alapos vizsgálatnak kell alávetnünk a lánya testét.
- Elengedhetetlen a kezelése miatt. - Nem, doktor úr.
Hazaviszem Reimit.
Narumi, hazavisszük Reimit, amint elkezd gyógyulni a sebe.
Számítok a segítségedre.
- Anya, ez egy átok. - Tessék?
Emlékszel a régészeti lelőhelyre?
Az Ajime ásatásnál talált sírra?
Még mindig emlékszem a koponya körüli földrétegek fotójára.
Pont úgy nézett ki, mint Reimi MR-je.
Az a sírhalom el volt átkozva.
Apa miatt nem nyugodhatott békében.
A mentális egészsége is azután kezdett romlani.
Kilenc évvel később meghalt.
De ezzel nem ért véget a történet.
Egy évvel később, mikor Reimi megszületett, őt is átok sújtotta.
De engem is érintett.
Itt van a bizonyíték. Nézd meg!
Nekem is réteges a felépítésem.
Reimi, már nem fáj a sebed?
Nem, anya.
Reimi, ne aggódj a sebhely miatt!
Eltüntetem én neked.
Jó.
Ez a beszéd!
Van egy ötletem!
Tartsunk gyászszertartást a koponyának!
Megkérjük a Seito Egyetemet, hogy adja kölcsön a…
Szertartás? Nem veszek részt egy ilyen sületlenségben!
De…
Anya, nem tudhatjuk, amíg nem próbáljuk ki.
Végül is ez egy átok.
Sem átok, sem bármi hasonló, Reimi.
Ez egy betegség, de majd én meggyógyítalak.
De… mégis mit tehetnél?
- Találok egy neves orvost, és… - Elég volt ebből a hülye játékból!
A modern orvostudománynak nincs erre gyógymódja.
Ne kezelj gyerekként! Felnőtt ember vagyok!
Reimi!
Ne érj hozzám! Undorodom tőled!
Képtele vagyok téged tovább elviselni!
Egyedül a te hibád volt ez a baleset!
Reimi?
Hallod a mamát?
Válaszolj, ha hallasz, kétéves kis Reimi!
Imádni való kis Reimi, válaszolj a mamának!
Tudom, hogy hallasz, Reimi.
Reimi, mikor fogsz végre válaszolni?
Reimi?
Reimi!
Miért nem válaszolsz?
Tudom, hogy ott vagy odabent.
Mama!
Vegyél fel!
Anya, vegyél fel!
Reimi! Hát meghallottál! Olyan rég nem hallottam ezt a hangot.
Engedj ki!
Mama, engedj ki innen!
Ki akarsz jönni? Jaj, szegénykém!
Vajon hogy tudnék neked segíteni?
Reimi? Mi a baj?
Anya, mit művelsz? Megőrültél?
Semmi baj. Csak eltávolítom a sérült réteget.
Le kell hámoznom a többi réteget, hogy elérjem a kétéves Reimit.
Végeznem kell, mielőtt magához térne.
Mama!
Mama! Siess, engedj ki!
Igen, drága kis Reimi.
Kiszabadítalak abból a sötét börtönből.
Várj egy kicsit!
A mamának nagyon-nagyon óvatosnak kell lennie.
Anya, ne!
Nem. Még mindig nem értem a végére!
Mindjárt megvan. Csak még egy kicsit.
Mama, vegyél fel!
Végre!
Végre újra láthatom a kétéves Reimit.
Várj! Kihámozom a testedet is.
Narumi, segíts!
Gyere már!
Hát ez meg?
Mi ez?
Anya!
Anya, mit csinálsz?
Remek ötletem támadt.
Rajtam is átok ülhet.
Lehámozom a bőrömet, míg el nem jutok a 38 éves énemig,
és újra megszülöm Reimit.
Ezt nézd, Narumi!
Lássuk hát!
Mama!
Mama, vegyél fel!
Gyakran álmodom az óceánról.
Mindig ugyanazt.
Az óceán mélyén sodródom.
Majd észreveszek egy hatalmas, hátborzongató halat,
ami az ősi időkből származik.
Mintha az egész univerzum megfeledkezett volna a létezéséről.
„A PARTRA VETETT DOLOG”
Ez igazi?
Nézze! A teste tele van furcsa kitüremkedésekkel.
Mik lehetnek?
Azok a kitüremkedések valószínűleg úgy ragyogtak, mint az ördöghalak.
Úgy gondolja, ez az óriási lény az óceán sötét fenekén úszhatott,
miközben halvány fényt bocsátott ki?
A gondolatától is hideg futkos a hátamon.
Mozdulni sem lehet a bámészkodóktól.
Igaza van.
- Szóljon a rendőröknek! - Igen, uram.
Borzasztó ez a hőség!
Mi a baj? Rosszul van?
Igen, egy kicsit.
Szédülök.
Nem csoda ekkora hőségben, és ilyen szag mellett.
- Bekísérem az árnyékba. - Köszönöm! Nagyon kedves.
Mindenkit megkérek, hogy lépjen hátrébb a lénytől!
Ne érjenek hozzá!
Förtelmes szaga van.
Már el is kezdett bomlani.
Ez a század felfedezése. Nem hagyhatjuk itt rohadni.
Igen, siessünk!
Egyedül van itt?
Igen. Miután meghallottam a hírt,
valamiért nem tudtam kiverni a fejemből.
Én sem. Muszáj volt idejönnöm.
Igazság szerint gyűlölöm az óceánt, és a halat sem szeretem.
Én is utálom az óceánt.
Miért utálja?
Bocsánat! Nem akartam kíváncsiskodni.
Semmi baj.
Valakinek, akit ismertem, a tengeren veszett nyoma.
Emlékszik a hét éve, Izu partjainál elsüllyedt kompra?
Számtalan ember veszett oda.
Ő is rajta volt.
Részvétem. A barátja volt?
A vőlegényem.
Biztos nehéz lehetett.
Nem élhette túl.
Shiota úr, mit gondol, mi ez a lény?
Jó kérdés. A legjobb tippem, hogy…
Amino, nézze!
Mit?
Holttestek.
- Ez meg mi? - Én is látom a holttesteket.
Egy emberevő szörny?
Történt valami.
Milyen különös!
Az elhelyezkedésük azt sugallja, hogy ez a lény bele.
De nem úgy tűnik, mintha megemésztette volna őket.
Érthetetlen.
Nyissuk fel a hasát, és távolítsuk el belőle az áldozatokat!
Nyissuk fel?
Életben vannak!
Hiszen ez…
Tadashi!
A vőlegényem, aki hét éve Izunál a tengerbe veszett.
Biztos benne?
Igen! Ez egész biztosan Tadashi!
Az izui kompbaleset?
Rengeteg áldozatnak nem akadtak a nyomára.
Tehát ők volnának azok?
Lenyelte őket ez a lény, és hét évig túléltek a gyomrában?
Lehetséges ez?
Tadashi!
Én vagyok az, Mie!
Mie!
Valami nem stimmel velük.
Olyanok, mint a paraziták.
Paraziták?
Igen.
Biztos a lény gyomrában lévő tápanyagokból táplálkoztak.
- Valószínűleg így maradhattak életben. - Értem.
De lehetséges lenne, hogy az emberek más élőlény testében élősködjenek?
A feliratot fordította: Tóth Márton
Figyeljetek, bogaraim!
Meséljek arról a nőről, aki tegnap meglátogatott?
Megdöbbentem.
Ki gondolta volna, hogy létezik ilyen ember?
Bizony. Egyetértetek velem?
De bogarak voltak az arcán.
Ők figyelmeztettek engem.
És azzal megmentették az életemet.