MANIJAK JUNJIJA ITA: JAPANSKE SABLASNE PRIČE
Proveo sam godinu dana izvan Japana i daleko od kuće.
Čovjek bi pomislio da će mi laknuti, ali osjećam se grozno.
Jer je netko drugi živio ovdje dok me nije bilo.
I to ne bilo tko,
nego moj učitelj iz srednje škole i njegova obitelj.
Nisam mogao vjerovati
da moram svoju novu kuću iznajmiti nekome takvome.
Upozorio sam ga da ne stavi ni rajsnedlu u zid.
Ali sad su već trebali otići.
Čekaj. Kamo sam stavio ključ?
PLIJESAN
Kakav je to smrad?
Koji je ovo vrag?
Što je ovo?
Sve je pljesnivo!
Brate! Gdje si?
Brate, dugo se nismo vidjeli.
Uđi.
Ne, kasno je. Idem kući.
Seiji, želim objašnjenje.
Nisam mislio da ćeš se tako brzo vratiti u Japan.
-Nije bilo vremena za čišćenje. -Nije o tome riječ!
Je li to učinio iz inata jer sam se nećkao iznajmiti mu kuću?
Znao sam da je zmija, ali nisam znao da je ovoliko zao!
Mislim da ovo nije bilo iz inata.
Što je onda bilo?
Blagovaonica je svinjac, a kada puna mulja!
To je inat kako god gledao na to!
Ne, ja sam kriv.
Ha?
Uglavnom, potražit ću tvog psa.
-Vidimo se. -Hej!
Seiji!
Nevjerojatno.
Čovječe, smrdi.
Rogi?
Rogi, učitelj, g. Rogi?
Čini se da je došlo do požara i kuća mu je izgorjela.
Želi unajmiti tvoju kuću dok je ne obnovi.
Kako dovraga zna da idem u inozemstvo?
Valjda je negdje čuo.
Ma molim te.
Kuća je baš završena, a ja dobijem premještaj.
Već me to deprimiralo.
Znam da si ga mrzio.
Ali bio mi je razrednik. Nisam mogao odbiti.
Osim toga, rekao je da će čuvati tvog psa.
Čak i tako…
Dakle, onda može? Ove nedjelje. Računam na tebe.
Hej! Nisam pristao!
Kakva divna bijela kuća. Krasna je.
Molim vas, g. Rogi, idemo unutra.
Bok.
G. Rogi je ovdje.
Dobar dan.
Koliko je prošlo, oko 15 godina?
Izrastao si u divna mladića.
Sad još više sličiš svom ocu.
A tvoj je dom veličanstven.
Najuspješniji si od svih mojih učenika.
Ništa me ne može više usrećiti.
Štoviše,
pravi je san živjeti u takvom domu.
Usporite, molim vas!
Nisam rekao da ću iznajmiti kuću.
Nemam mnogo vremena prije odlaska.
Ne mogu je izdati u tako kratkom roku.
Molim vas, nađite drugu kuću.
Gledali smo, ali ništa nije dostupno.
Postali smo teret rodbini.
To je tako ponižavajuće. U tom sam položaju.
Nemamo kamo otići ako nam ne iznajmiš kuću.
Preklinjem te.
Tata, sviđa mi se ovdje.
Želim živjeti ovdje. Daj, tata.
Što kažeš? Preuzet ću odgovornost dok si u inozemstvu.
I ja te preklinjem.
Seiji!
Ajme. Što je bilo? Je li mali gladan?
Molim te, Akasaka.
Preklinjem te.
Kakva je to čudna izbočina?
Prije je nije bilo.
Koji se vrag događa? Nešto nije u redu s ovom kućom.
Ha?
Kvragu!
Zašto se ovo događa?
Cijela je kuća otišla dovraga!
Seiji. Što je ta obitelj učinila s kućom?
I gdje je Rogi sad?
Brate, ne znam.
Otišli su bez riječi.
Nisu li obnovili svoju kuću? Idi onamo.
Već jesam.
Ali nisu je obnovili. Još je samo izgorjela ruševina.
Što?
Plijesan.
Pogledaj, Seiji.
Svakim je danom sve gore.
Pogledaj pomnije. Prekrivena je plijesni.
Ne mogu ni u kupaonicu. Jako je loše zbog vlage.
Ali drugi je kat najgori, iako gore nije tako vlažno.
Doista zastrašujuće.
Ne možeš ostati ovdje. Trebao bi odmah izaći iz ove kuće!
Znaš nešto, zar ne?
Što se dogodilo dok me nije bilo?
Čega se toliko bojiš?
Ništa ne znam.
Reci, Seiji.
Potpuno jednako!
Što?
Kuća je potpuno jednaka!
Čemu?
Bebi!
Vjerojatno je plijesan, kao što si rekao.
I to nova vrsta.
Zarazila je njihovu bebu i kćer.
U opasnosti si ako ostaneš ovdje.
Odlazi. Ne smiješ ostati!
Dobro?
Dobro. Mogu li odsjesti kod tebe?
Da. Dobra ideja.
Bok.
Rogi.
Kvragu.
U svakom slučaju,
baš me svrbi.
Svrbi me.
I mislila sam da ću te naći ovdje, dragi.
Koko.
Što danas čitaš?
Koko!
Što je, Goro?
Gdje je knjiga koja je bila ovdje?
Ljubavni roman Renée od zimskog vjetra Michela Lannesa!
Čitam je.
Ne uzimaj ih bez pitanja!
Sljedeći put traži moje dopuštenje, jasno?
Moja je dužnost štititi ovu kolekciju!
Ne mogu podnijeti da se zagubi ni jedna knjiga,
ni na tren!
-Oprosti mi. -Vrati knjigu.
Dragi, imaš li trenutak?
Da, samo trenutak.
Skoro sam gotov.
-Tvoj dnevnik? -Da, današnji zapis.
Nikad nisam propustio ni dan.
Od svoje četvrte godine?
Prepun je uspomena cijelog jednog života.
Kolekcija knjiga oblikuje moju prošlost, a ovaj dnevnik bilježi moju sadašnjost.
Pišeš li o meni?
Naravno.
Goro, jesi li dobro?
Ružno sam sanjao.
Knjige su nestajale.
Nema je!
Renée od zimskog vjetra je nestala! Kamo si je stavila, Koko?
Vratila sam je na policu. Vidio si da je vraćam.
Moja je majka voljela tu knjigu!
Rijetka je knjiga. Ne, trebam baš taj primjerak!
Kasno je. Potražimo je sutra.
Ne budi smiješna!
Večeras moram pretražiti sve police!
Nestao je Pakao od trnja Tania Akasabija!
To je najstrašnija knjiga na svijetu.
Tu je knjigu moj otac najviše volio.
Dragi.
Nestale su. Nestale!
Kvragu! Dovraga!
9.2. MAMA JE OTIŠLA S ČUDNIM MUŠKARCEM. FALI MI…
Mama.
Mama?
Knjige!
Knjige me napuštaju!
DNEVNIK GORO SHIRASAKI
Dragi Goro.
Koko. Našao sam Renée od zimskog vjetra.
Što?
Stajala je ovdje i zvonila.
Netko je pozvonio?
Predivna žena.
Podsjeća me na moju majku.
No ona je bez sumnje Renée od zimskog vjetra.
Dokazala je to recitirajući knjigu
od prvog poglavlja do autorskih prava na kraju.
No osim što recitira čitavu knjigu, čini se da je mentalno zaostala.
O, Goro. To je bio samo san.
Nije bio san. Stoji ondje.
Gledaj.
To je Renée od zimskog vjetra.
Goro, što je bilo?
Vratio se.
Vratio se Pakao od trnja!
To je najstrašniji roman na svijetu!
Pokušao sam ga spriječiti!
Ali ušuljao se kroz prozor
i odrecitirao taj prokleti roman neugodnim, hrapavim glasom.
Taj užasno zastrašujući roman!
Dragi, stvarno bi trebao otići liječniku.
Nema potrebe, Koko.
Imam ideju.
Vratit će se. Znam da hoće.
„Ovu ukletu prozu posvećujem prokletnicima.
Prolog: Agdurum gu shauemek.
Taj je krvavi incident užasnuo cijeli svijet,
a zao znak koji se pojavio na mrežnici proširio se na moj cijeli mozak.
-Očito je ulaz u pakao bio…” -Dragi?
Goro?
„Sigurno je taj događaj osakatio moj um.
A gnjusne promjene u mom tijelu
morale su biti djelo samog pakla.
Groteskna kiretaža koju je 1955. obavio onaj prokleti kirurg
otjerala me još dalje na rub ludosti.
Posljednje poglavlje.
Samota.
Yafedra.”
Nema više Pakla od trnja.
Pobjeda je moja.
Sad će biti dobro.
Renée je…
Renée od zimskog vjetra je nestala!
Nisam mogao ništa.
Dok sam je slušao kako recitira, zapamtio sam sve!
Više se nikad neće pojaviti preda mnom.
Bilo bi bolje da se nije ni pojavila
nego da moram ovako patiti!
Zato sam odlučio.
Sve ću uzeti u sebe!
Ako je rastanak takva patnja i tuga,
onda ću sve knjige pohraniti u glavi!
Dragi.
Preklinjem te, prestani.
Nemoj me gnjaviti.
Imam još samo malo.
Ali nemam više mnogo mjesta u glavi.
Mogu li sve zapamtiti?
Ili će mi se um raspuknuti?
Hoću li pohraniti golemu količinu informacija
i pritom izgubiti vlastita sjećanja?
„Ugrabio sam priliku i sakrio diktafon u njenu torbu
da snimim kako me vara.”
„Prvo poglavlje: Susret.
Renéeina je ljubav bila prolazna
poput snijega koji je padao na grad i ubrzo je počela nestajati.”
DNEVNIK GORO SHIRASAKI
Dragi?
Dakle, ondje si bila,
Renée.
DNEVNIK GORO SHIRASAKI
SHOGO SHIRASAKI
„…još jednom: asaltite dogramos afrodina.
Osjećao sam promjene u tijelu i umu.
Promjene su mi postale jasne.
Cijeli je svijet blistao dok je padao u tamu.
Svijet će zauvijek postojati, a ipak je ondje okončan.
Poput one urne…”
RENÉE OD ZIMSKOG VJETRA PAKAO OD TRNJA
KOKOINO JAVOROVO LIŠĆE
„Shvatio sam to na putu u pakao.
Ukratko, pakao je ulaz u raj, kao što je raj ulaz u pakao.”
VIZIJA U KNJIŽNICI
„O, stanovnici pakla, vrištite! Vrištite dok ne rasporite grlo!”
Prijevod titlova: Nikolina Novak
Pažljivo slušajte uspravne nadgrobne spomenike,
te mnogobrojne spomenike.
Čak i ja čujem glasove kako razgovaraju.
Ako ih ja čujem, znači da ih i vi čujete.
Ali radi onih koji ne čuju,
moram podučiti kukce.