‫- ג'ונג'י איטו: סיפורים מקבריים מיפן -‬
‫אני מצטער. זה כאב?‬
‫- "פולש" -‬
‫- שבעת פלאי תבל -‬
‫אושיקירי תמיד לבד.‬
‫הוא כל כך קודר ושתקן.‬ ‫בחורים כמוהו מסוגלים לכל דבר.‬
‫אל תגיד את זה. אני חושבת שהוא די חמוד.‬
‫יש לי תחושה מצמררת לאחרונה.‬
‫איך אני יכול להסביר את זה?‬ ‫כאילו שאני מרגיש נוכחות כלשהי.‬
‫נוכחות?‬
‫כן, אני לא יכול לראות מה זה,‬ ‫אבל זה משהו שלא מהעולם הזה.‬
‫רוח רפאים?‬
‫לא, זאת לא רוח רפאים.‬
‫איך אנסח את זה?‬
‫אני מרגיש נוכחות של מישהו מממד חלופי.‬
‫"ממד חלופי"? למה אתה מתכוון?‬ ‫-רק ככה אני יכול להסביר את זה.‬
‫זאת הפעם הראשונה שאני מרגיש ככה,‬ ‫ואני לא יודע מה גורם לזה.‬
‫"ממד חלופי"?‬
‫כמו משולש ברמודה שכולם תמיד מדברים עליו?‬
‫כן, משהו כזה.‬
‫זה מזכיר לי.‬ ‫פעם קראתי כאן ספר על משולש ברמודה.‬
‫תרצו שאביא אותו?‬ ‫-כן. אני רוצה לקרוא אותו.‬
‫נשמע מעניין.‬
‫מה? הנה הוא.‬
‫זה הספר.‬
‫זה הספר?‬
‫אני אוהבת ספרים כאלה.‬
‫בואו נראה. הפרק על משולש ברמודה הוא…‬
‫סליחה! לא התכוונתי להפריע לך בקריאה.‬
‫לא, זה בסדר. לא שאלתי אותו.‬ ‫אתה יכול לקחת, אם אתה צריך אותו.‬
‫אתה בטוח?‬
‫למה שלא נקרא אותו ביחד?‬
‫את בטח מתעניין בדברים כאלה אם קראת אותו.‬
‫טוב, אני מניח שאפשר לומר זאת.‬
‫אני רוצה לשמוע את דעתך על ממדים חלופיים.‬
‫שמי קמיאמה.‬
‫ואלה…‬
‫אני ואטאנבה.‬
‫אני קויזומי מכיתה איי.‬
‫אני אושיקירי מכיתה סי. נעים להכיר אתכם.‬
‫למה שארבעתנו לא נצא העירה‬ ‫ונשוחח על ממדים חלופיים?‬
‫אני בעניין!‬
‫אתה לא צריך ללמוד למבחנים, נכון?‬
‫לא, אין לי.‬
‫אז זה סגור. בואו נלך!‬
‫- חדש בתפריט -‬
‫רגע. מה אמרת הרגע?‬
‫אמרתי שאני שומע בבית‬ ‫צעדים של ישות חסרת גוף.‬
‫חסרת גוף?‬ ‫-צעדים?‬
‫רוח רפאים, אולי?‬
‫היינו רוצים לשמוע את הצעדים האלה.‬
‫נוכל לעבור אצלך בבית?‬ ‫-לא אכפת לך, נכון?‬
‫טוב, נראה לי שזה בסדר.‬
‫מעולה!‬ ‫-נהדר!‬
‫אל תצעקו.‬ ‫-שקט.‬
‫זה היה בקול רם מדי?‬
‫הוא ממש מדהים.‬
‫הוא כמו טירה אירופאית.‬
‫אבל הוא באמצע שום מקום.‬
‫טוב, בואו איתי.‬
‫אני תמיד משתמש בדלת האחורית. תיכנסו.‬
‫זה כל מה שיש לי להציע לכם.‬
‫אושיקירי, אתה באמת גר לבד באחוזה הזאת?‬
‫נכון.‬
‫קשה להסביר את זה במילים,‬ ‫אבל יש כאן אווירה ממש מצמררת.‬
‫כן, אני מרגיש סוג של אי נוחות.‬
‫גם אני.‬
‫באיזו שעה אתה שומע צעדים?‬
‫בעיקר בלילה, אבל לפעמים גם במהלך היום.‬
‫אז אלה כל החדרים בבית.‬
‫מה דעתך, קמיאמה?‬
‫אני מרגיש נוכחות מממד חלופי.‬
‫ממד חלופי?‬
‫כן. נוכחות של ישות מעולם אחר כלשהו.‬
‫מעולם לא הרגשתי זאת כל כך חזק.‬
‫אני בטוח שפולש מממד חלופי‬
‫משמיע את הצעדים שאתה שומע.‬
‫מה שאומר שיש כניסה לממד הזה‬
‫איפשהו באחוזה הזאת?‬
‫הייתי אומר שזה סביר מאוד.‬
‫אני תוהה איזה סוג של עולם זה.‬
‫את זה אני לא יודע.‬
‫אבל יש לנו מזל שפגשנו אותך היום.‬
‫אני מסכים.‬ ‫יוצא לנו להתנסות בחוויה מסעירה בזכותך.‬
‫נכון. הזדמנויות כאלה‬ ‫לא קורות לעתים קרובות.‬
‫אושיקירי.‬
‫בוא נמשיך להיות חברים.‬
‫בטח.‬
‫אני אשמח.‬
‫גם אתם נבהלתם כמוני?‬
‫זה מה שאתה שומע?‬
‫אלה הצעדים של הפולש מהממד החלופי.‬
‫מאיפה הם באים?‬
‫למטה!‬
‫אושיקירי! מה היה הרעש הזה?‬
‫הדלת! הפולש בטח יצא החוצה!‬
‫כלומר, קומה אחת מתחתינו. קדימה!‬
‫מכאן!‬
‫חכו רגע!‬
‫תסתכלו.‬
‫זה לא…‬
‫זה לא אתה, אושיקירי?‬
‫יש אושיקירי נוסף?‬
‫מה הוא עושה?‬
‫זה אושיקירי מממד חלופי.‬
‫בממד הזה, יש עולם זהה לעולם שלנו.‬
‫ובעולם הזה, לכל אחד יש מישהו שהוא זהה לנו.‬
‫היי, מה זה?‬
‫רגע. זאת גופה?‬
‫אושיקירי בממד החלופי רצח מישהו בעולם שלו‬
‫ובא לכאן כדי לקבור אותו.‬
‫זה מטורף!‬
‫אפשר להתחמק מעונש על רצח‬ ‫אם קוברים את הגופה בממד אחר.‬
‫לעזאזל!‬
‫מה אתה עושה?!‬
‫היי! תפסיק עם זה! זה הבית שלי!‬
‫הוא נעלם.‬
‫הוא בטח גילה איך אפשר‬ ‫לצאת ולחזור מהממד שלו לשלנו,‬
‫לפחות בכל מקום בתחומי הנכס הזה.‬
‫כלומר, יש יותר‬ ‫מדרך אחת להיכנס ולצאת, נכון?‬
‫זה ממש הלם.‬
‫גם אני בהלם. אבל אל תיתן לזה להשפיע עליך.‬
‫זה היה אושיקירי מהממד החלופי.‬
‫רק מפני שהוא רצח מישהו,‬ ‫זה לא אומר שגם אתה תעשה זאת.‬
‫נכון.‬
‫למעשה, יש לי מזל שזכיתי‬ ‫לראות את התופעה העל-טבעית הזאת.‬
‫הכול הודות לך, אושיקירי. תודה.‬
‫היי, תראו!‬
‫זה אתה, קמיאמה.‬
‫לא יכול להיות. מה זה אומר?‬
‫קמיאמה!‬
‫אושיקירי, זה בסדר. אל תדאג בקשר לזה.‬
‫בכל זאת, אני תוהה מה קרה בממד החלופי.‬
‫משהו קבור גם כאן!‬
‫תן לי את האת!‬
‫זה טירוף.‬
‫אלה…‬
‫אני…‬
‫וקויזומי.‬
‫לא יכול להיות.‬
‫אני לא מבינה. זה נורא.‬
‫ואטאנבה, לא.‬
‫זה לא הייתי אני!‬
‫קויזומי!‬
‫אני יודע.‬
‫האני שלך בממד החלופי עשה את זה.‬
‫האני שלך בממד החלופי הוא לא אתה,‬ ‫ואין סיבה שזה יגרום לך עוגמת נפש.‬
‫אבל נראה שהאני שלך בממד החלופי‬ ‫הפך למטורף רצחני.‬
‫בכל מקרה, כדאי שנקבור אותם מיד,‬ ‫וגם הרבה יותר עמוק.‬
‫זה יהיה הכי טוב בשביל אושיקירי,‬ ‫וזה גם מה שאנחנו רוצים לעשות.‬
‫- ג'ונג'י איטו -‬
‫לא היה לי מושג שאת שונאת סיגריות.‬
‫רק עכשיו אמרתי ששמחתי‬ ‫כשראיתי את סוג הסיגריות האלה בחנות.‬
‫את תמיד כזאת, צ'יאמי.‬
‫אם אני מציע מעיל שנראה יותר בוגר,‬ ‫את לובשת אותו.‬
‫את משתמשת בבשמים שאני אוהב,‬ ‫צבעי השפתון שלך…‬
‫את בוחרת כל מה שאני אוהב.‬
‫יכול להיות שגברים אוהבים את זה,‬ ‫אבל זה מעיק כשזה מוגזם.‬
‫והשיער שלי?‬
‫אתה היית הראשון‬ ‫שלקח אותי לראות את האוקיינוס.‬
‫מה?‬
‫כשאמרתי, "אף אחד לא לקח אותי",‬
‫ענית, "אני אקח אותך‬ ‫ואמשיך לקחת אותך כמה שתרצי".‬
‫אני לא זוכר את זה.‬
‫זאת בטח הייתה רק הערה סתמית.‬
‫בחורה כמוך, צ'יאמי,‬
‫צריכה בחור מרובע.‬
‫בבקשה.‬
‫אל תתקשרי אליי יותר. ביי.‬
‫היה שלום.‬
‫- "שיער ארוך בעליית הגג" -‬
‫אני בבית.‬
‫שלום, אחות.‬
‫שלום, ארי.‬
‫יש עכברוש שחי מעל החדר שלך.‬
‫באמת?‬
‫היי, היה לך דייט היום, נכון?‬
‫לאן הלכתם?‬
‫כמה זמן את יוצאת עם הירטסוקה?‬ ‫כבר שמונה או תשע שנים?‬
‫זה הרבה זמן. בקרוב תדברו על נישואים.‬
‫הנה הוא.‬
‫לפחות תשלם שכר דירה!‬
‫נצטרך לבקש מאבא לשים מלכודת.‬
‫הוא כבר עשה את זה.‬
‫אבל זה לא הצליח.‬ ‫עכברושים חכמים מדי בימינו.‬
‫הם יכולים להבחין בסכנה ולברוח לכיוון השני.‬
‫אחות?‬
‫חלמתי לרגע.‬
‫סליחה, ארי. אני הולכת לישון.‬
‫כן, בטח. לילה טוב.‬
‫לילה טוב.‬
‫אני מניחה שזאת פרידה.‬
‫- סיגריות -‬
‫מה אני עושה?‬
‫זאת הפעם הראשונה שאת רואה את האוקיינוס?‬
‫כן.‬ ‫-אין רבים שיכולים לומר זאת.‬
‫צ'יאמי.‬ ‫-מה?‬
‫את צריכה לתת לשיער שלך לצמוח.‬ ‫זה בטוח יתאים לך.‬
‫מנוול אנוכי.‬
‫זה כל כך מגעיל. למה יש עכברוש בשיער שלי?‬
‫אבל זה תזמון מושלם.‬ ‫נמאס לי מהשיער הארוך הזה.‬
‫אני כזאת טיפשה.‬
‫את בטוחה, אחות?‬
‫השקעת הרבה מאמץ כדי לגדל אותו.‬
‫פשוט תעשי את זה כבר.‬
‫טוב, אלך להביא את המספריים.‬
‫לא אכפת לי יותר.‬
‫לפחות תפסתי את העכברוש.‬
‫אמא! איפה המספריים?‬
‫אמא?‬
‫ארי?‬
‫ראית את המספריים? אני צריכה אותם לתספורת.‬
‫הם לא במגירה הזאת?‬
‫תספורת למי?‬
‫לאחותי.‬
‫לצ'יאמי?‬
‫כן. אני חושבת שמשהו קרה.‬
‫אחות!‬
‫אחות? אחות, מה קרה?‬
‫צ'יאמי…!‬
‫מה קרה?‬
‫צ'יאמי!‬
‫כן?‬
‫הלו? מי זה?‬
‫היי! מי זה, לעזאזל?‬
‫בטח סוג של מתיחה. איזה ליצן מטומטם.‬
‫רק רגע. הצליל הזה…‬
‫זה נשמע כמו צ'יאמי כשהיא חורקת שיניים.‬
‫לא, זה בלתי אפשרי.‬
‫היא מתה.‬
‫- אישה של הרים, רצינות, שיער מרהיב ואמת -‬
‫אבא.‬
‫אבא?‬
‫אה, ארי. מה העניין?‬
‫ראית את הפנס?‬
‫כן, הוא כאן.‬
‫למה את צריכה אותו?‬
‫אני הולכת להציץ בעליית הגג.‬ ‫-בעליית הגג?‬
‫לא שמענו את העכברוש לאחרונה.‬
‫אולי הוא נלכד במלכודת.‬
‫אסור לנו להשאיר אותו ככה.‬
‫ארי, חכי.‬
‫אני אלך לבדוק.‬
‫זה בסדר, אבא. אל תדאג לי.‬ ‫-לא, אני לא יכול לתת לך לעשות את זה.‬
‫תיזהר. אתה יודע שיש לך לב חלש.‬
‫זה בסדר. תחכי כאן.‬
‫מה לוקח כל כך הרבה זמן?‬
‫אבא? מצאת את העכברוש?‬
‫היי!‬
‫אבא?‬
‫מה קרה?! תענה לי!‬
‫הוא מת.‬
‫אחות?‬
‫אלוהים! אני אוריד אותך!‬
‫אני לא מצליחה לשחרר אותו! אאוץ'!‬
‫הידיים שלי…‬
‫אני צריכה את המספריים.‬
‫זאת לא הייתה אחותי.‬
‫זה היה…‬
‫השיער.‬
‫תרגום: שלמה ליברמן‬
‫הוא היה לבן. אני בטוח שבהתחלה הוא היה לבן.‬
‫אבל הנייר שורץ חרקים שחורים עכשיו.‬
‫מאיפה הם באו?‬
‫אבל כשאני מסתכל יותר טוב,‬ ‫אני רואה שכל חרק נראה כמו אות.‬
‫האם הם מנסים להגיד לי משהו?‬
‫אני חייב לדעת עליהם יותר.‬
‫אולי הספרים הישנים והמעופשים האלה‬ ‫יוכלו לתת מענה לשאלותיי.‬