MANIJAK JUNJIJA ITA: JAPANSKE SABLASNE PRIČE
ZIDOVI OD 4 X 4
Dosta više, Soichi!
Kvragu! Ne mogu više.
Tata! Učini nešto u vezi Soichija!
Što? Je li učinio nešto loše?
Ne mogu učiti.
Uskoro imam ispit.
-Soichi? -Ha?
Čekaj, zar nisi…
Prestani skakati po tavanu.
O čemu govoriš?
Ne pravi se glup!
Znaš da si bio na tavanu!
Nisam!
Nemoj lažno optuživati ljude.
Da, Koichi. Soichi je cijelo vrijeme bio ovdje.
Šališ se!
Istina je. Ne krivi mlađeg brata za sve.
Čudno.
Dolje, dolje. Ocjene idu dolje.
Pasti, pasti. Ocjene će pasti.
Sve do dna.
Dobij nula bodova na ispitu i neka te učitelj izgrdi.
Onda počni plakati zbog grdnje.
Taj Soichi.
Hej! Soichi! Udarit ću te!
Vraćaj se ovamo!
Prestani s tim!
Stani, Soichi! Platit ćeš za ovo.
Rekao sam da staneš!
Što? Zašto to radiš?
Trčao sam u zahod. Jako mi je sila.
Lažeš! Htio si me ometati pri učenju.
Ne lažem!
O, ne! Ne mogu izdržati! Upomoć!
Zaista se popišao u hlače!
Ne mogu vjerovati da misliš da sam ja kriv.
Svi znaju da nisam bio na tavanu!
Tata, učini nešto oko Soichijeva nestašluka.
Moj je stariji brat postao neurotičan.
Što si rekao?
Ili se možda radi o poltergeistu.
Poltergeistu?
Tako je. Zvukovi kad nema nikoga.
Nije li to djelo nemirnog duha?
U kući je u zadnje vrijeme jako hladno i čujem lupkanje.
Ne budi glup. Zima je, naravno da je hladno.
I lupkanje? To je glupo.
Rugaš se poltergeistima, Koichi?
Nemaš pojma što se događa kad se rugaš duhovima!
Nemaš pojma! Nimalo!
Lupkanje, baš. Samo Soichi stvara probleme.
Je li to bio poltergeist? Samo malo.
Što radiš u ormaru, Soichi?
Koichi. Povučem li ovo, izgleda kao da je poltergeist ovdje.
Vidiš?
Dakle, ovo je tvoje djelo. Kao i lupkanje na tavanu.
Ne, to je bilo stvarno. Samo sam pomogao.
Prestani se zezati, kurvin sine!
Dobro jutro! Nadam se da ste dobro…
Tata! Učini nešto u vezi Soichija!
Lakše je reći nego učiniti.
Izgubljen je slučaj.
Što? Onda se iseljavam!
Ne, čekaj, Koichi!
Imam ideju.
Znam stolara. Zvučno će izolirati tvoju sobu.
Što kažeš?
Dobro.
Stigao sam.
-Koichi. -Stolar je već ovdje?
Tako je.
Tvoj ga je otac odmah pozvao.
Stvarno?
G. Tagaisu, skuhala sam čaj. Molim vas, odmorite se.
Hej!
Pozdrav!
Ajme meni.
G. Tagaisu, hvala što ste došli.
Ovo je sigurno vaš najstariji sin.
Prepusti to meni.
Najnovijim tehnikama savršeno ću zvučno izolirati tvoju sobu.
Najnovijim tehnikama?
Tako je.
Ugradit ću četverostruki zid da uklonim vanjsku buku.
Četverostruki zid? Dojmljivo.
S razlogom sam odabrao broj četiri.
Na japanskom broj četiri zvuči kao riječ „smrt”.
Dva ili tri zida nisu dovoljna.
Zvuči kao smrt samo kad imamo četiri zida.
Da…
Umri!
Prestani, Soichi!
Miči se s puta!
Oprostite, g. Tagaisu. Nepopravljiv je.
Nipošto. Vješt je. I dobro zabija čavle.
Baš si nešto posebno, zar ne, mladiću?
Volim zabijati čavle.
Divno! Možda mi možeš pomoći.
Shvaćam. Možda sam previše pritisnuo Obatu.
Nazvat ću i ispričati se sutra.
Soichi me danas iznenadio.
Pomagao je stolaru cijeli dan.
Stolar kaže da je bio sjajan.
Prvi put da ga netko hvali.
Stolar ga je baš nahvalio, da iznimno dobro zabija čavle.
Je li? Možda još ima nade za Soichija.
Da, ali taj je tip Tagaisu bio čudan.
Idemo vidjeti kako napreduju radovi.
Kasno je, dragi. A da pogledaš sutra?
Ha? Moj je prozor zabarikadiran.
Stigao si rano, Koichi.
-Bok. -Bok, mladi gazda.
Dobro došao kući.
G. Tagaisu, što je s mojim prozorom?
Tvojim prozorom?
Zvuk se širi kroz prozore pa sam ga morao zatvoriti.
Soba je sad savršeno zvučno izolirana.
Moj je posao gotov, ispričajte me.
Već ste gotovi?
Tako je. Pa, zbogom.
Mama, kakva je sad moja soba?
Zapravo, još je nisam vidjela.
Iza vrata su vrata.
Dvoja vrata?
Vrata iza vrata iza vrata!
Što se događa?
Nemoj mi reći da su iza vrata iza vrata iza vrata vrata?
Znao sam! A vrata su sve manja.
O, Bože. Ne znam što ćemo ako iza njih budu druga vrata.
Možda nećeš moći proći kroz njih.
Opusti se. Samo su četvora vrata.
Ipak, zbilja je skučeno.
Stol zauzima gotovo cijelu sobu.
Da nacrtamo dijagram,
izgledalo bi ovako.
Soba se smanjila zbog četverostrukog zida.
S druge strane, savršeno je zvučno izolirana.
Ne smeta ti tako skučen prostor?
Pa, valjda mi neće smetati ako budem mogao učiti u tišini.
Tako je tiho da čujem kako mi zvoni u ušima.
Koji je to vrag? Još nije sezona cvrčaka!
To je Soichijev glas!
Kvragu!
Između ovih vrata stane jedna osoba.
To je to! Soichi se ušuljao između vrata!
Dijagram bi izgledao ovako.
Proklet bio! Iskrao se s tavana!
Evo ga.
Koichi sigurno paničari zbog čudnih zvukova.
Izgledao je sretno dok je učio u onoj sobici.
Koja budala!
Evo mu još jedna runda.
Jedan, dva…
Prestani!
Uhvatio sam te na djelu! Gubi se!
Uhvati me ako možeš!
Čekaj! Nećeš pobjeći!
I ovdje je ulaz?
Vrati se, Soichi!
Dizalo se spušta.
Nevjerojatno!
Jao!
Soichi!
Ti malo derište!
Stani!
Soichi!
Kvragu!
Što je ovo?
To je odio za mulj!
Ne. Ako ga nastavim ganjati, učinit ću baš ono što želi.
Ajme. Što ti se dogodilo?
Što? Idem učiti.
Ostao sam bez daha.
JAZBINA PJEŠČANOG ČOVJEKA
Yuji.
Yuji!
Što je bilo? Izgledaš oronulo.
Tri dana nisam oka sklopio.
Tri dana? Opet pišeš roman?
Nije to.
Mari. Samo s tobom mogu razgovarati o ovome.
Moraš mi pomoći.
Yuji. Što se događa?
Znam da ćeš mi vjerovati.
Istina je da moj alter ego, koji živi u mojim snovima,
pokušava ući u stvarni svijet.
Probudi se čim zaspim.
Pokušava me uvući u san
kako bi me zamijenio u stvarnom svijetu.
Počeo je s time prije tri dana.
Zato ne mogu spavati.
Probudit će se ako zaspim.
Čekaj. Ovo je sigurno opet deluzija.
Nije deluzija.
Ali upravo si rekao da imaš alter ego u snovima.
Stručnjak si za to.
Moraš mi vjerovati! Nije laž ni deluzija!
Yuji, a da odeš liječniku?
Liječniku?
Da. Liječnik! Sigurno će mi moći pomoći!
Hvala, Mari.
Yuji!
Čekaj, Yuji! Ne idi!
Šalila sam se.
Yuji!
Znam, Mari.
Doista ne razumijem o čemu govoriš.
Što želiš da učinim?
Želim da ostaneš sa mnom i paziš da ne zaspim.
Yuji.
Hej. Uđi.
Skuhat ću kavu.
Ja ću.
Onda skuhaj samo za sebe. Već sam previše popio.
Hvala, Mari.
Što sad radi?
Spava. Ali ne mogu još dugo ostati budan.
Mari, zaveži mi ruke i noge trakom.
Zašto?
Da ga spriječi da izađe.
Požuri se.
Ovako je dobro?
Jest, ali ne znam hoće li upaliti.
Bez brige. Sad sam ovdje.
Yuji! Probudi se! Yuji!
Mari! Upomoć!
Brzo!
Što je to bilo?
Uklonila si traku?
Yuji. Što je ovo bilo?
Moj alter ego iz svijeta snova. Obrnuta je strana mog tijela.
To je ludo. Tako nešto nije moguće.
Ali jest! Upravo si vidjela!
Ali…
Dosad je sanjao u meni.
Ali je saznao za vanjski svijet.
Ljudsko tijelo nije šuplje.
Da ga okreneš naopako, vidjeli bi se organi.
To je jedino objašnjenje koje mogu dati.
Šupalj sam iznutra od dana kad sam se rodio,
ili barem otkad sam izgubio obitelj.
Prestani!
Kao dijete sam htio letjeti poput ptice.
Pokušavao sam svašta, stavljao krila na ruke.
Ali nikad nisam poletio,
pa sam odlučio pokušati bar u snovima.
Čak i u snovima sam se rugao sam sebi govoreći:
„Nema šanse da ćeš letjeti.”
Nikad prije nisam čula tu priču.
Snovi djeluju mnogo realniji od stvarnosti.
Ali zašto bi htio izaći ako je u snovima sve moguće?
Želi tebe, Mari.
-Što? -Iako kažem „on”, to sam ipak ja.
Toliko znam.
Njegov si cilj ti, Mari.
Yuji, nemoj zaspati!
Možeš ići. Idem u zemlju snova.
Ne želim ti nanijeti još boli.
Yuji!
Neću odustati.
Izvući ću te iz tvog svijeta snova.
Dobro, Yuji.
Idem i ja.
G. Hirano? Yuji Hirano? Znamo da ste unutra.
Upravitelju, možete li otvoriti?
Imamo nekoliko pitanja za vas.
Uđite.
Nestala je Mari Igarashi.
Čija je to torba?
Možete pogledati, ali nećete je naći
u stvarnom svijetu.
U stvarnom svijetu? Kako to mislite?
Pretvorila se u moje organe.
Ne razumijem.
-Niste… -Pojeli ste je?
Nisam. Otišla je u moj svijet snova.
Prijevod titlova: Nikolina Novak
Duga, crna kosa probila se kroz zid.
Pitao sam se zašto riječi na zidu trepere,
ali ispostavilo se da je to kosa.
Što pokušava?
Želi li doći do mene?
Nisam imao izbora, morao sam je početi čupati.
Tad se kosa napokon umirila.