‫- ג'ונג'י איטו: סיפורים מקבריים מיפן -‬
‫- "קירות ארבע על ארבע" -‬
‫תפסיק כבר, סואיצ'י!‬
‫לעזאזל! אני לא יכול לסבול את זה יותר.‬
‫אבא! תעשה משהו בקשר לסואיצ'י!‬
‫מה? הוא עשה משהו לא בסדר?‬
‫הוא מפריע לי ללמוד.‬
‫יש לי מבחן בקרוב.‬
‫סואיצ'י?‬ ‫-מה?‬
‫רגע, לא היית עכשיו…‬
‫בכל מקרה, תפסיק לקפץ בעליית הגג.‬
‫על מה אתה מדבר?‬ ‫-אל תעמיד פנים שאתה לא יודע!‬
‫אתה יודע שהיית בעליית הגג!‬
‫לא הייתי!‬
‫אל תאשים אותי סתם.‬
‫כן, קואיצ'י. סואיצ'י היה פה כל הזמן.‬
‫זה לא יכול להיות.‬
‫זה נכון. אתה לא צריך‬ ‫להאשים את אחיך הקטן בכל דבר.‬
‫זה מוזר.‬
‫יורדים, יורדים. יורדים הציונים.‬
‫צונחים, צונחים. הציונים צונחים.‬
‫למטה, לתחתית.‬
‫תקבל אפס במבחן, ותחטוף על הראש מהמורה.‬
‫ואז תבכה בגלל הגערה.‬
‫סואיצ'י כזה מעצבן.‬
‫היי! סואיצ'י! אני אכסח אותך!‬
‫תחזור הנה!‬
‫כדאי לך להפסיק עם זה!‬
‫עצור, סואיצ'י! אתה תשלם על זה.‬
‫אמרתי לך לעצור!‬
‫מה? למה אתה עושה את זה?!‬
‫רצתי לשירותים. אני ממש חייב פיפי.‬
‫שקרן! רצית להפריע לי ללמוד.‬
‫זה נכון!‬
‫אוי, לא! אני לא יכול להתאפק! הצילו!‬
‫הוא באמת השתין במכנסיים!‬
‫אני לא מאמין שאתה חושב שזאת אשמתי.‬
‫כולם יודעים שלא הייתי בעליית הגג!‬
‫אבא, תעשה משהו בקשר לתעלולים של סואיצ'י.‬
‫אחי הגדול מתחיל לדמיין דברים.‬
‫מה אמרת?‬
‫או שאולי זה שד.‬
‫שד?‬
‫נכון. הוא משמיע רעשים כשאין אף אחד בסביבה.‬
‫זה לא נראה כמו התנהגות‬ ‫של איזה שד חסר מנוחה?‬
‫הבית היה קר בלי הסבר בזמן האחרון,‬ ‫ואני שומע כל מיני דפיקות ונקישות.‬
‫אל תהיה טיפש. עכשיו חורף, אז ברור שקר.‬
‫דפיקות ונקישות? זה פשוט טיפשי.‬
‫אתה צוחק על שדים, קואיצ'י?‬
‫אין לך מושג מה קורה כשצוחקים על שדים!‬
‫אין לך מושג! ממש לא!‬
‫דפיקות ונקישות בתחת שלי.‬ ‫סואיצ'י סתם רוצה להציק לי.‬
‫זה היה שד? רק רגע.‬
‫מה אתה עושה בארון, סואיצ'י?‬
‫קואיצ'י. זה נראה כמו שד‬ ‫כשאני מושך את החוטים האלה.‬
‫רואה?‬
‫אז זה כן היית אתה.‬ ‫וזה גם היית אתה שהרעיש בעליית הגג.‬
‫לא, זה היה אמיתי. אני רק עזרתי.‬
‫תפסיק עם השטויות שלך, בן זונה!‬
‫בוקר טוב! אני מקווה ששלומכם טוב…‬
‫אבא! תעשה משהו בקשר לסואיצ'י!‬
‫קל יותר להגיד מאשר לעשות.‬
‫הוא ממש מקרה אבוד.‬
‫מה? אז אני עוזב את הבית!‬
‫לא, חכה, קואיצ'י!‬
‫יש לי רעיון.‬
‫אני מכיר נגר.‬ ‫אני אומר לו לאטום את החדר שלך לרעשים.‬
‫מה דעתך על זה?‬
‫טוב.‬
‫חזרתי הביתה.‬
‫אה, קואיצ'י.‬ ‫-מה, הנגר כבר כאן?‬
‫בהחלט.‬
‫אבא שלך ביקש ממנו להגיע מיד.‬
‫באמת?‬
‫מר טאגאיסו, הכנתי תה. תעשה הפסקה, בבקשה.‬
‫היי!‬
‫שלום לך!‬
‫תראו, תראו.‬
‫מר טאגאיסו, תודה שבאת.‬
‫אז זה בטח הבן שלך.‬
‫אני אטפל בעניין.‬
‫אשתמש בטכניקות החדישות ביותר‬ ‫כדי שהחדר שלך יהיה אטום לחלוטין לרעש.‬
‫הטכניקות החדשות ביותר?‬
‫בדיוק.‬
‫אבנה ארבעה קירות פנימיים‬ ‫כדי לחסום רעשים מבחוץ.‬
‫ארבעה קירות פנימיים? זה באמת משהו.‬
‫יש סיבה שבחרתי במספר ארבע.‬
‫ההגייה היפנית של המספר ארבע פירושה "מוות".‬
‫שניים או שלושה קירות לא יספיקו.‬
‫זה יישמע כמו "מוות"‬ ‫רק כשיהיו לך ארבעה קירות פנימיים.‬
‫אהה…‬
‫תמות, תמות!‬
‫תפסיק, סואיצ'י!‬ ‫-תמות!‬
‫זוז הצידה!‬
‫סליחה, מר טאגאיסו. הוא חסר תקנה לחלוטין.‬
‫בכלל לא. יש לו כישרון למשהו.‬ ‫והוא יודע מצוין לדפוק מסמרים.‬
‫אתה באמת משהו מיוחד, נכון, בחור צעיר?‬
‫אני אוהב לדפוק מסמרים.‬
‫נהדר! אולי אבקש ממך לעזור לי.‬
‫אני מבין. אולי לחצתי יותר מדי על אובאטה.‬
‫אני אתקשר אליו מחר ואתנצל.‬
‫סואיצ'י ממש הפתיע אותי היום.‬
‫הוא עזר לנגר כל היום.‬
‫הנגר אמר שהוא עשה עבודה מצוינת.‬
‫זאת הפעם הראשונה‬ ‫שמישהו נותן מחמאות לסואיצ'י.‬
‫הנגר לא הפסיק לשבח אותו‬ ‫ואמר שהוא דופק מסמרים ממש מצוין.‬
‫באמת? אז אולי יש בכל זאת תקווה לסואיצ'י.‬
‫כן, אבל טאגאיסו הזה די מוזר.‬
‫בואו נראה איך הבנייה מתקדמת.‬
‫כבר מאוחר, יקירי. למה שלא תעשה את זה מחר?‬
‫מה? החלון שלי אטום עם קרשים.‬
‫הגעת הביתה מוקדם, קואיצ'י.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום לך, אדון צעיר.‬
‫ברוך הבא הביתה.‬
‫מר טאגאיסו, מה קרה לחלון שלי?‬
‫אה, החלון שלך?‬
‫רעשים עוברים דרך חלונות‬ ‫ולכן נאלצתי לאטום אותו.‬
‫החדר השלך אטום לחלוטין לרעש עכשיו.‬
‫העבודה שלי הסתיימה, תסלחו לי בבקשה.‬
‫כבר סיימת?‬
‫נכון. ובכן, היו שלום.‬
‫אמא, איך החדר שלי עכשיו?‬
‫האמת היא שעדיין לא ראיתי אותו.‬
‫יש דלת מאחורי דלת.‬
‫שתי דלתות?‬
‫דלת מאחורי דלת מאחורי דלת!‬
‫מה קורה כאן?‬
‫אל תגידי לי שיש דלת‬ ‫מאחורי דלת מאחורי דלת מאחורי דלת?‬
‫ידעתי! והדלתות יותר ויותר קטנות.‬
‫אוי ואבוי. אני לא יודעת מה נעשה‬ ‫אם יש שם דלת נוספת מאחורי הדלת הזאת.‬
‫אמא, אולי לא תצליחי להיכנס.‬ ‫את הרי קצת מלאה.‬
‫אל דאגה. יש רק ארבע דלתות.‬
‫בכל זאת, ממש צפוף כאן.‬
‫השולחן כמעט תופס את כל החדר.‬
‫אם נשרטט תרשים…‬
‫- עליית גג -‬
‫הוא ייראה ככה.‬
‫החדר התקטן בגלל ארבעת הקירות הפנימיים.‬
‫אבל בתמורה, הוא אטום לחלוטין לרעש.‬
‫זה לא מפריע לך שהחדר כל כך קטן?‬
‫טוב, זה לא אכפת לי כל עוד אוכל ללמוד בשקט.‬
‫באמת כל כך שקט כאן‬ ‫עד שאני שומע את האוזניים שלי מצלצלות.‬
‫מה זה, לעזאזל?‬ ‫עונת הצרצרים עדיין לא התחילה.‬
‫זה הקול של סואיצ'י!‬
‫לעזאזל!‬
‫יש מספיק מקום בין הדלתות האלה‬ ‫כדי שמישהו יעמוד ביניהן.‬
‫זהו זה! סואיצ'י התגנב פנימה‬ ‫ועמד בין הדלתות!‬
‫תרשים ייראה כך.‬
‫לעזאזל איתו! הוא התגנב מעליית הגג!‬
‫הנה זה.‬
‫קואיצ'י בטח מת מפחד‬ ‫בגלל כל הרעשים המוזרים.‬
‫הוא נראה כל כך מאושר‬ ‫ללמוד בחדר הפצפון הזה.‬
‫איזה טומטום!‬
‫טוב, בוא נעשה לו עוד סיבוב.‬
‫אחת, שתיים…‬
‫תפסיק!‬
‫תפסתי אותך על חם! תסתלק מכאן!‬
‫תנסה לתפוס אותי.‬
‫היי, רגע! אתה לא תצליח לברוח!‬
‫גם מפה יש כניסה?‬
‫תחזור הנה, סואיצ'י!‬
‫יורד למטה.‬
‫אני לא מאמין!‬
‫אאוץ'!‬
‫סואיצ'י!‬
‫חצוף אחד!‬
‫עצור!‬
‫סואיצ'י!‬
‫לעזאזל!‬
‫מה זה?‬
‫זה החלק של הבוץ!‬
‫לא. אני רק אשחק לידיים שלו‬ ‫אם אמשיך לרדוף אחריו.‬
‫אוי ואבוי. מה קרה לך?‬
‫מה? אה, אני רק הולך ללמוד.‬
‫נגמר לי… האוויר.‬
‫- ג'ונג'י איטו -‬
‫- "מאורת איש החול" -‬
‫יוג'י.‬
‫יוג'י!‬
‫מה קרה? אתה נראה כחוש לגמרי.‬
‫לא ישנתי כבר שלושה ימים.‬
‫שלושה ימים? אתה שוב כותב רומן?‬
‫זה לא זה.‬
‫מארי. את היחידה שאני יכול לדבר איתה על זה.‬ ‫אני צריך את עזרתך.‬
‫יוג'י! מה קורה?‬
‫אני יודע שאת תאמיני לי.‬
‫האמת היא שהאני הפנימי שלי,‬ ‫שחי בחלומות שלי,‬
‫מנסה להיכנס לעולם האמיתי.‬
‫הוא מתעורר ברגע שאני נרדם.‬
‫הוא מנסה לגרור אותי לתוך חלום‬ ‫כדי שהוא יוכל להחליף אותי בעולם האמיתי.‬
‫הוא התחיל עם זה לפני שלושה ימים.‬
‫לכן לא הרשיתי לעצמי לישון.‬
‫הוא יתעורר אם אירדם.‬
‫חכה רגע. זאת בטח רק עוד אחת מההזיות שלך.‬
‫זאת לא הזיה.‬
‫אבל עכשיו אמרת שיש לך‬ ‫אני פנימי בחלומות שלך.‬
‫הז'אנר הזה הוא המומחיות שלך.‬
‫את חייבת להאמין לי!‬ ‫זה לא שקר וזאת לא הזיה!‬
‫יוג'י, למה שלא תלך לראות רופא?‬
‫רופא?‬
‫נכון. רופא! אני בטוח שרופא יוכל לעזור לי!‬
‫תודה, מארי.‬
‫יוג'י!‬
‫חכה, יוג'י! אל תלך!‬
‫אני רק צחקתי.‬
‫יוג'י!‬
‫אני יודע, מארי.‬
‫אני באמת לא מבינה על מה אתה מדבר.‬
‫מה אתה רוצה שאעשה?‬
‫מארי, אני רוצה שתישארי איתי‬ ‫ושתדאגי שלא אירדם.‬
‫יוג'י!‬
‫היי. תיכנסי.‬
‫אני אכין קפה.‬
‫אני אכין אותו.‬
‫אז תכיני רק בשבילך. כבר שתיתי יותר מדי.‬
‫תודה, מארי.‬
‫אז מה הוא עושה עכשיו?‬
‫הוא ישן. אבל לא אוכל להישאר ער עוד זמן רב.‬
‫מארי, תשתמשי בסרט ההדבקה‬ ‫כדי לכבול את זרועותיי ואת רגליי.‬
‫למה?‬
‫כדי למנוע ממנו לצאת.‬
‫מהר.‬
‫זה יספיק?‬
‫כן, אבל אני לא בטוח שזה יעבוד.‬
‫אל תדאג. אני כאן עכשיו.‬
‫יוג'י! תתעורר! יוג'י!‬
‫מארי! תעזרי לי!‬
‫מהר!‬
‫מה זה היה?‬
‫את הסרת את סרט ההדבקה?‬
‫יוג'י. מה זה היה עכשיו?‬
‫האני הפנימי שלי מעולם החלומות.‬ ‫הוא הצד הפנימי של הגוף שלי.‬
‫זה מטורף. זה בלתי אפשרי.‬
‫אבל זה נכון! עכשיו ראית את זה!‬
‫אבל…!‬
‫הוא חלם בתוכי עד עכשיו.‬
‫אבל הוא גילה על העולם שבחוץ.‬
‫גוף האדם לא חלול.‬
‫הפיכתו מהפנים כלפי חוץ‬ ‫תחשוף את האיברים שבו.‬
‫זאת הדרך היחידה שאני יכול להסביר את זה.‬
‫אני חלול בפנים מאז היום שנולדתי,‬
‫או לפחות מאז שאיבדתי את משפחתי.‬
‫תפסיק!‬
‫רציתי לעוף כמו ציפור כשהייתי קטן.‬
‫ניסיתי כל מיני דברים,‬ ‫כמו לחבר כנפיים לזרועותיי.‬
‫אבל אף פעם לא הצלחתי לעוף,‬
‫אז החלטתי לנסות לעוף לפחות בחלומות שלי.‬
‫אפילו אז, לעגתי לעצמי בחלומות, ואמרתי,‬
‫"בחיים לא תצליח לעוף."‬
‫לא שמעתי את הסיפור הזה קודם.‬
‫חלומות נראים הרבה יותר‬ ‫מציאותיים מאשר המציאות.‬
‫אבל למה שהוא ירצה לצאת‬ ‫אם הכול אפשרי בחלומות?‬
‫הוא רוצה אותך, מארי.‬
‫מה?‬ ‫-למרות שגם כשאני אומר "הוא", זה עדיין אני.‬
‫אני יודע זאת היטב.‬
‫המטרה שלו… היא את, מארי.‬
‫יוג'י, אל תירדם!‬
‫את יכולה ללכת. אני בדרך לארץ החלומות.‬
‫אני לא רוצה להסב לך עוד כאב.‬
‫יוג'י!‬
‫אני לא אכנע.‬
‫אני אשלוף אותך מתוך עולם החלומות שלך.‬
‫בסדר, יוג'י.‬
‫אני אצטרף אליך.‬
‫מר היראנו? יוג'י היראנו?‬ ‫אנחנו יודעים שאתה שם.‬
‫האחראי על הבניין יפתח לנו את הדלת.‬
‫אנחנו רוצים לשאול אותך כמה שאלות.‬
‫תיכנסו.‬
‫מארי איגאראשי נעלמה.‬
‫של מי התיק הזה?‬
‫אתם יכולים לחפש, אבל אתם לא תמצאו אותה‬
‫בעולם האמיתי.‬
‫בעולם האמיתי? למה אתה מתכוון?‬
‫היא עכשיו בתוכי.‬
‫אני לא מבין.‬
‫אל תגיד ש…‬ ‫-אכלת אותה?‬
‫לא. היא עזבה… לעולם החלומות שלי.‬
‫תרגום: שלמה ליברמן‬
‫שיער שחור ארוך הזדחל דרך הקיר.‬
‫תהיתי למה המילים על הקיר רועדות‬
‫אבל התברר שזה השיער.‬
‫מה הוא מנסה לעשות?‬
‫הוא מנסה להגיע אליי?‬
‫לא הייתה לי ברירה‬ ‫אלא להתחיל למשוך אותו החוצה.‬
‫ואז השיער נרגע סוף-סוף.‬