Downloaded from YTS.MX
-Як ти? Як почуваєшся? -Добре. Як справи?
Official YIFY movies site: YTS.MX
Броне, ти з цього боку дивана.
-Леброн тут, гадаю. -Гаразд.
-Так. -Леброн тут, Кобі в цьому кутку.
Гаразд, Кобі. Отже, ти виграв золото. Як це можна підсумувати?
Ну, це більш високий пріоритет. Ти представляєш свою країну,
ти змагаєшся з найкращими баскетболістами інших країн.
Гадаю, це має найбільше значення.
Коли ти це збагнув? Що це набагато більше за тебе?
Знаєте. Це… для мене, коли я просто ходив десь щодня.
Коли я іду в магазин, щоб купити кави або ще чогось,
люди на вулиці кажуть: «Поверни золото».
Ти бачиш хлопця в майці «Селтікс» і готовий його вбити.
Бо він у майці Ґарнетта, і мене це дратує.
Я чекаю, що він скаже мені щось уїдливе про фінал.
«Поверни нам золото».
Коротко і ясно.
Коротко і ясно. Поверни золото.
Вітаємо у Пекіні,
на Церемонії відкриття Літніх ігор 2008.
Ця мить настала.
І увага Китаю і світу прикута до Національного стадіону.
Якщо ви дивитеся баскетбол,
ви знаєте прізвисько команди цього року.
Команда спокути.
Їх прозвали «Командою спокути».
Команда спокути.
Команда спокути — через невдачі на міжнародному рівні у минулому.
Нова ера Олімпійського баскетболу.
Це ера, в якій Сполучені Штати вже не домінують.
Гроші й жадібність НБА,
чи це впливає на нашу суперницьку природу?
Так. Так і пишіть.
Ми втратили міжнародну повагу.
Ми втратили повагу до самих себе.
Мело, що там сталося?
Не знаю. Мене там не було.
Це був ефект сніжної кулі з негативу.
У цей хаос
вони всі принесли свої власні історії.
Кобі тримався окремо.
Він так і не зійшовся з іншими.
Я почував себе найкращим баскетболістом у світі,
але я довів недостатньо.
Кожну гру переслідує привид.
Привид поразки.
Була гостра потреба в цій команді '08 року.
Ми мали показати світові багато речей.
І це був не тільки баскетбол.
ЛИПЕНЬ 2008 ЛАС-ВЕГАС, НЕВАДА
Геть звідти, Майку! Добре!
Це найважливіша річ, яку ми колись зробимо як тренери.
За останні два роки я дізнався,
яким величезним серцем і якою сміливістю ви всі наділені.
Цю команду зібрали для міжнародної перемоги.
У нас є три найкращі захисники-нападники в світі.
Є Двейн,
Кармело, Леброн
і Кобі.
Ця команда має 12 хлопців,
які можуть виграти Олімпійські ігри,
і ти не знаєш, кого з вас покличуть
у якусь мить зіграти визначну роль у величезній перемозі.
Я прикрию тебе ззовні!
Не всі вони відомі як гарні командні гравці.
Кобі був індивідуалістом.
Леброн досі нікому не довів, що він може бути хоч якимось лідером.
І всіма ними керує тренер, який був військовим.
І це був виклик їхнього життя.
Зберіться біля передової!
Як ми виграємо? Що ми виграємо?
Що ми створимо?
Чи це тільки заради кваліфікації на кляті Олімпійські ігри?
Якщо це єдина причина, з якої ми тут, це дуже дрібно.
Зауважте, з '04 і до цієї миті
ми програвали.
Збірна з баскетболу США була внизу.
Коли ти в складі збірної США, ти маєш завжди перемагати.
Ти маєш бути ідеальним.
Ці хлопці такими не були.
З КОМАНДАМИ, ЩО СКЛАДАЛИСЯ ЗІ СТУДЕНТІВ,
Табло розповідає історію в двох словах: США 89, Росія 55.
І Америка отримує титул чемпіонів світу з баскетболу.
ЗА ЦЕЙ ЧАС ВОНИ ВИГРАЛИ
Золоті медалісти,
Сполучені Штати Америки.
США здобувають чергове чемпіонство, не програвши жодного матчу.
Баскетбол на Олімпійських іграх, і Америка програла золоту медаль.
Це було новиною, хоча це й була важка гра.
Баскетбол США завжди був домінантним, і в нас були великі зірки гри,
але ми прийшли до хибного уявлення:
«Ми кращі, лише тому що ми американці».
Якщо ви були з Європи або Південної Америки,
ви не могли грати краще за американців.
Це було не так.
Вони так само були здатні стати професіоналами в баскетболі, як і ми.
Вітаємо на півфіналі.
Сполучені Штати і Радянський Союз.
Напруження зростає.
Ми починаємо!
Останній раз вони грали 16 років тому в Мюнхені.
Єдиний раз, коли команда США програла баскетбольний матч на Олімпіаді.
Люди в США, спортивні фанати, ми сприймали це як належне.
«Коли йдеться про Олімпіаду, це наша гра,
ми її винайшли, ми переможемо будь-кого.
Так ми думали.
Коулз… сильний захист. Сабоніс прориває ще один… Два на один.
Марчюльоніс…
І цього має бути достатньо для Союзу.
Сполучені Штати їдуть додому ошелешеними.
Чи це велика перемога?
США прийшли на цей матч із 84 олімпійськими перемогами,
вигравши дев'ять із десяти золотих медалей.
Можливо, досвід із Радянським союзом
стане для США стимулом дозволити профі НБА
змагатися на Олімпійських іграх.
Збірна США з баскетболу починає панікувати
і каже: «Потрібно зібрати команду,
що репрезентує американський баскетбол».
І хто ж з'являється у 1992?
Пані й панове, олімпійська Команда мрії США.
Ця група, можливо, є найкращою командою, яку колись збирали
в історії командного спорту.
США №1
Знаєте, коли ваші суперники просять автографи перед матчем,
у вас є деяка перевага над ними.
Вони зробили все, що могли, але були повністю розгромлені.
Це на деякий час повернуло славу США.
Але, знаєте, Команда мрії не була про патріотизм.
ЧИ ОЛІМПІЙСЬКИЙ БАСКЕТБОЛ БУДЕ РЕКЛАМОЮ НБА?
Вона робила це не для Америки. Це було: «Зроби це для НБА».
ЛАСКАВО ПРОСИМО НБА
Це Команда мрії,
чия заявлена ціль — повернути баскетбольну честь США.
Але вона тут також і з іншою метою. Подбати про бізнес.
Ми вважаємо, що в нас чудовий американський продукт,
і ми хочемо продавати його всьому світу
настільки успішно, наскільки це можливо.
Ця команда зірок майже занадто добра.
Дехто вважає, що це було аж занадто легко.
Тоді не допускатимемо африканських бігунів до дистанції 10 000 метрів,
бо з боку виглядає, що їм це дуже легко.
Це найкраще, що в нас є.
Це чудово для баскетболу.
Під час відбору НБА 1998 року «Мілвокі Бакс»
обирають дев'ятим гравцем
Дірка Новіцкі з Вюрцбурга, Німеччина.
«Сан-Антоніо Сперс» обирають
Еммануеля Джінобілі з Аргентини.
«Атланта Гокс» обирають
Пау Газоля
з ФК «Барселона», Іспанія.
Після цього баскетбол в усьому світі вийшов на інший рівень.
Міжнародна гра покращувалася стрибкоподібно.
Це був поштовх.
Ця наступна хвиля, яка виникає, натхненна Командою мрії,
вони були більш конкурентною, більш відчутною загрозою збірній США.
У '92-му баскетбол став міжнародною грою,
але ця гра почала швидко нас наздоганяти.
Ми кажемо про різні країни,
у них є талановиті баскетболісти, яких вчили основам гри.
Тепер світ не боїться.
Фактори страху зникли.
Мої співвітчизники,
у цю годину
сили Америки й коаліції починають військові операції із роззброєння Іраку,
звільнення його людей і захисту світу
від смертельної небезпеки.
17 МІСЯЦІВ ДО ОЛІМПІЙСЬКИХ ІГОР В АФІНАХ
І тепер про майбутню Олімпіаду в Греції,
де страх тероризму залишив склад
чоловічої збірної США з баскетболу в підвішеному стані.
Зазвичай зірки НБА позичають свій талант, щоб привезти додому золото,
та цього разу деякі кажуть «ні».
Коли йдеться про виправдання, тренер Ларрі Браун чув їх усі.
У Джейсона Кідда болить коліно.
Шакілл О'Ніл чекає, щоб подивитися,
як у «Лейкерз» піде з плейоффами.
Якщо подивитися на атмосферу на Олімпійських іграх 2004,
то це були перші Літні ігри після 9/11,
і після вторгнення в Ірак було відчуття,
що Америка діє в односторонньому порядку,
а тому стає небажаною гостею у світі.
І люди небезпідставно непокоїлися щодо безпеки.
І всі ці гравці, які брали участь в іграх у 1996 і 2000,
не відчували бажання повернутися і знову це робити.
Пам'ятаю, як дивився це по ТБ,
і бачив, що деякі гравці не хотіли їхати.
Це стало епідемією.
НБА чинили тиск у намаганні залучити до збірної майбутніх зірок.
Двейна Вейда, Кармело Ентоні і Леброна Джеймса.
Я не вважав, що заслужив бути в цій команді.
Знаєте, це було літо після мого першого року в НБА,
і все, про що я думав, це мої друзі, сім'я і тренування.
Я щойно завершив перший сезон,
і я проводжу літо в Чикаго разом із моєю сім'єю,
і мені дзвонять і просять взяти участь в Олімпіаді,
а я такий… «Що?»
Дев'ять хлопців вибувають.
Вони мали заповнити ці пропуски, і нам подзвонили:
«Чи не хотіли б ви всі бути в збірній США?»
Я такий: «Ще б пак». Типу: «Зробімо це».
«Мене попросили стати частиною чогось,
що в моїй пам'яті було таким неймовірним із Командою мрії.
Запишіть мене».
Але, зауважте, нам сказали:
«Хочете грати — маєте бути в Джексонвіллі за два тижні».
Ми не знали, чого чекати. Усі дали задній хід.
Це мало стати нашим шансом поїхати й узяти золоту медаль.
ЛИПЕНЬ 2004 ДЖЕКСОНВІЛЛ
Я пам'ятаю, як поїхав у Джексонвілл і побачив збірну США.
Вона ніби складалася з двох команд.
У вас був Айверсон, Марбері, Тім Данкан.
І у вас були молодші хлопці,
новобранці, які тільки прийшли в лігу.
Ти дивишся на молодший склад, ну, мене, Мело і Ді Вейда…
Знаєте, ми просто намагалиcя зрозуміти, як ми туди впишемося.
Ми молоді. Стрибки, слемданки, паси веселкою, це й те.
Між цими двома групами не було розуміння.
Це було, типу: «О, до нас приєдналися ці молодики».
І були старші хлопці, які думали:
«Це наше лайно. Ми маємо про це подбати».
А ще у вас був
Ларрі Браун.
Останній п'ять або шість років ми грали у певний спосіб.
Гаразд? Зараз ми маємо це змінити.
У нас була група хлопців, які…
Гадаю, за допомогою Олімпійських ігор тренер намагався довести,
що він може змусити нас грати правильно, тобто по-його.
Ми готові рухатися до кошика.
Ти проводиш м'яч…
Це стало світовим спортом.
Суперників краще поважати, бо інакше в нас будуть проблеми.
У вас є відчуття, що люди кажуть:
«Ну, ця команда, мабуть, не зможе виграти золото»?
Багато людей сумніваються в нас, бо ми молода команда.
Люди не вірять, що молоді гравці це зможуть.
Ми маємо себе показати.
Олімпійські ігри тут у Греції,
яку один із місцевих чиновників описав як «зручне перехрестя
в поганому районі».
Під час Ігор гравці та їхні сім'ї житимуть на круїзному кораблі
під захистом грецької та американської влади.
Ми не жили в олімпійському містечку поруч із олімпійцями.
Не було відчуття, що ми є частиною олімпійського досвіду.
Це починається з Пуерто-Ріко.
Чи виборють Сполучені Штати чергове золото?
Чи вони вперше програють на Олімпіаді,
відколи гравці НБА були допущені до змагань?
Цей матч відповість на ці запитання.
Якщо ви подивитеся на імена гравців,
ви думаєте: «У нас усе добре. Уперед».
Айверсон пасує Меріону!
Ми не просто вірили в перемогу,
ми були такі впевнені, що не звертали уваги.
…двійка, Пуерто-Ріко.
Гарний пас,
і Пуерто-Ріко попереду на дев'ять очок.
Більшість репортерів були в інших місцях.
Ми освіщали стендову стрільбу, доріжку, атлетику й плавання.
Ніхто не звертав уваги.
Кармело Ентоні.
Прекрасний блок Аюсо.
Карлос Арройо… який фінт!
Пам'ятаю матч проти Пуерто-Ріко.
Ми з Майком Бріном коментували цю гру.
Ми глянули один на одного і сказали: «У цієї команди проблеми».
Арройо провокує фол. Фол і гол!
Ми не поставилися до них із належною повагою,
і вони надерли нам зад.
Нарешті це сталося.
Сполучені Штати програють на олімпійському матчі з гравцями НБА.
Але ця перша гра проти Пурто-Ріко дала нам знати:
«Прокляття, так, ми до біса загралися.
Ми, бляха, маємо зібратися».
Говорячи про чоловічу збірну США з баскетболу,
люди кажуть не про що інше, як про розчарування й зніяковіння.
Вони були «Командою мрії»,
але зараз дехто їх називає «Командою тюхтіїв».
Ми, молодші хлопці, були злі на Ларрі Брауна,
бо ми не грали.
Мело, як думаєш, що там сталося?
Не знаю. Мене там не було.
Вони забили більше за нас. Це все, що я знаю.
Ми думали: «Ми мали грати. Ми б допомогти виграти».
Але Ларрі так не думав…
Він не думав, що ми можемо грати, як ветерани.
-Вони можуть виграти. -Можуть.
-Ось, що я шукала. -Це кругова подія.
Є імовірність, що вони виграють.
Ми вестимемо пряму трансляцію з матчу США й Аргентини.
Вирішується доля завтрашньої гри за золоту медаль.
Можна одразу сказати, що в них є це взаєморозуміння.
Аргентинці вільно забивають. Вони передають м'яч так добре.
Санчез ловить і кидає триочковий з місця.
Вони були згуртованішими. Вони грали більше комбінацій.
Джінобілі, відкритий триочковий.
Можна було сказати, що вони грали разом багато років.
Зараховується, і фол!
Вони роблять пас і знають, що інший упіймає.
Джінобілі.
Санчез пасує крізь вушко голки. Оберто забиває.
У них була злагодженість. Була командна робота.
Дух товариськості. Вони грали на повну.
Вони просто…
грали так, як і потрібно грати в цю гру.
Сконокіні робить фантастичний пас Монтеккіа.
О, фантастична комбінація.
На Афінах не буде золота.
І знак оклику в кінці.
Чоловіча збірна Сполучених Штатів з баскетболу програє все.
Дивитися на це було огидно.
Було жахливо на це дивитися і бути частиною цього.
Мабуть, можна казати про нову еру в олімпійському баскетболі,
і в ній Сполучені Штати вже не домінують.
Вони — чудові гравці. Найкращі.
Як окремо взяті гравці, вони найкращі.
Але це командний спорт.
П'ять на п'ять, а не один на один. Це не теніс.
Ми були купою… якоїсь фігні, яку змішали разом
і якій сказали: «Ідіть і виборіть золоту медаль».
Не було загальних принципів збірної США.
І жодних принципів.
Сполучені Штати отримують бронзові медалі.
За їхньою мовою тіла можна зрозуміти,
що вони розчаровані.
Що ж, я дивлюся це тут у Даремі, у Північній Кароліні,
і в мене агонія.
І ви бачите радість Аргентини.
Інші країни нічого не сприймають як належне.
У них, Аргентини, є національна збірна.
Ці хлопці були разом років із 18-ті.
Вони — брати.
У нас не було багато часу.
У нас було два тижні, щоб стати командою.
Я був молодий, але розумів,
наскільке важливе для перемоги взаєморозуміння.
Воно було в нас із Командою мрії,
але потім це не продовжилося.
Після повернення додому
на нас чекала зневага з боку нашої власної країни.
Про нас склали пісню. Усі про нас говорили.
БРОНЗОВА РЕАЛЬНІСТЬ
ДЕНЬ, ЯКИЙ ХОЧЕТЬСЯ ЗАБУТИ
Чому збірна США продовжує продувати?
Ну, знаєте: «Ці гравці відстійні».
«Вони позаду всіх». «Як ви програли Пуерто-Ріко?»
Нарешті ці чоловіки:
а) купують квитки онлайн, б) подорожують, щоб подивитися ігри,
в) щойно перемогли чоловічу збірну США з баскетболу.
Це був просто ефект сніжної кулі з негативу.
Чоловіча збірна США задовольняється бронзою.
Я сиджу на подіумі, знаєте, отримуючи бронзу, і думаю:
«І на це я витратив час».
Тоді я точно не був готовий знову грати за збірну США.
Ще не відійшовши від свого бронзового виступу в Афінах,
баскетбольна збірна США частково оновилася й передала владу
Джеррі Коланджело.
Майже все, чого торкається Коладжело, працює.
Особливо стартап-проєкти.
У 1966 він був задіяний у проєкті, який перетворився на «Чикаго Булз».
-Він вирушив на захід в Аризону. -Так.
Заснував там три з чотирьох команд.
На початку 2004
мій власний капітал був вкладений у «Фенікс Санз».
Тож я вирішив продати цю команду.
Я знав, що це залишить деяку порожнечу.
І я сказав, знаєте: «Що далі?»
І всього через пару тижнів мені подзвонили щодо баскетбольної збірної США.
Знаєте, я сказав: «Я це зроблю».
«Я це зроблю. Але більше жодних комітетів.
Я обиратиму тренерів і гравців».
Коланджело обиратиме без комітетів.
-Чи не забагато влади? -Можливо.
-Для одного? -Він це зробить.
-Довіряєте йому? -Так.
У мене на дошці були імена тренерів. Поговоримо про тренерів.
І Дін Сміт із Північної Кароліни, очевидно, сказав:
«Є лише один тренер, який міг би зробити цю роботу,
який має повагу всіх гравців.
Він видатний. Він такий один».
Це тренер Кей, в Університеті Дюка.
Дюкський університет перемагає!
Уперше за 20 років університет стає чемпіоном вдруге поспіль.
Це як «Янкіз». Ти їх або любиш, або ненавидиш.
Так було і з Дюком через їхній успіх.
Коли ростеш у гетто, ти його ненавидиш.
Ненавидиш Університет Дюка. І Леттнера теж.
Ненавидиш Джея Джея Редіка.
Ненавидиш тренера Кея.
І клятого Синього диявола.
Радості, скажімо… не було,
коли тренера Кея призначили на позицію тренера збірної.
Коли оголосили про його призначення, нашою першою думкою було:
«Як тренер із коледжу впорається
з усіма цими гравцями?»
Я дуже непокоївся.
У тому числі, щодо того, чи матиму я довіру гравців НБА.
Звісно, я багато чого досяг на університетському рівні,
але НБА — це інше.
Головною зміною було те, що ти мав стати не олімпійським тренером,
а національним тренером.
Це була спроба поставити одного тренера на чолі програми
тривалістю в чотири роки.
Ти маєш зібрати команду. Це не так званий фантастичний баскетбол.
Це можуть бути тільки зірки, але вони мають відповідати ролям.
Тренер Кей і Джеррі наголосили на цьому з самого початку.
Ми мали поставитися до цього дуже серйозно,
а не як до чогось одноразового.
Хочеш узяти участь — маєш зобов'язатися
присвятити цьому три літа, відразу ж.
ЛИПЕНЬ 2006 ЛАС-ВЕГАС, НЕВАДА
2 РОКИ ДО ОЛІМПІАДИ В ПЕКІНІ
-Як справи? -Як справи, друже?
Хлопці в гарному настрої.
-Як справи? Що нового? -Це те, чого ти хочеш?
Радий тебе бачити.
Ми зібралися у Вегасі в тренувальному таборі,
і в цю першу зустріч тренер Кей сказав:
«Це не наша гра.
Це світова гра».
Він був скажений. Він сердився з цього приводу.
Типу, шо ми повинні поважати усіх інших у світі.
З першого дня він затвердив за собою таку роль.
Типу: «Я не казатиму вам, що робити, хлопці.
Ви всі професіонали, але це — робочі стосунки
Я хочу, щоб ви зі мною говорили. Я буду відкритим, чесним».
Ви маєте зрозуміти: щоб виграти битву,
ви повинні знати, з ким ви б'єтеся.
Ви б'єтеся з кимось, хто вважає себе суперменом.
Йому нічого втрачати.
Із самого початку відчувався натиск.
Ми програли. А маємо бути найкращими.
За концепцією національної збірної,
ти вилітаєш, якщо не ставишся серйозно.
Після поразки в '04 ми всі почувалися так, ніби ми підводимо баскетбол США,
особливо ми четверо.
Ну, знаєте, я, Ді Вейд, Брон і Мело,
ми були в тій команді і відчували цю агонію поразки.
Я думаю, спочатку на це дивилися так:
«Міжнародні гравці слабкі, так?
Американські гравці міцні».
Та коли приглядаєшся, ти бачиш, що вони не слабкі.
Вони вправні. Вони грають інакше.
Ми маємо вивчити їхню гру і припинити виправдовуватися,
припинити нав'язувати нашу гру їхній.
Якщо ми вивчимо їхню гру, ми їх поб'ємо.
Ані я, ані ви не знаємо всього.
І ми не знаємо того, що знає кожний із нас.
Тренування для того, щоб усі вийшли на одну хвилю.
Тренер Кей здивував мене тим,
що йому було байдуже на наші резюме, але він завжди
ставився до нас із повагою.
Я завжди викладаюся на повну,
коли граю для когось, хто питає з кожного.
-Ліворуч! -Так, вставай туди! Так!
Ось так ми граємо в збірній США.
Не має значення, хто в ній грає, хто її тренує тощо.
Так повинна грати збірна Сполучених Штатів.
Добре.
Це він нам сказав: «Я не хочу, щоб ви приходили сюди
без вашого его і вашої гордості. Адже це робить вас тими, ким ви є».
Ви повинні дати мені его, яке ви маєте
у ваших теперішніх баскетбольних командах.
Приведіть його в цю команду.
Гаразд? І помістіть його під парасольку спільного его.
Я сидів там і чув, як він це сказав.
І я подумав: «Це логічно».
Вставай. Ага. Ось туди.
Найбільше я здивований тим, як добре ви всі спілкуєтеся.
Ви добре взаємодієте в перервах між вправами.
Команда має дуже хороший дух, який потрібно розвинути.
У вас це є. Розвивайте й далі.
Двічі!
Це були шалені випробування. Ми провели в готелі місяць.
Ми прожили у Вегасі місяць.
Саме тоді викувалися більшість стосунків, які ви бачите.
-Тягни свій зад в автобус. -У мене є сім'я!
У мене сім'я!
-Хапай сумки! -Я не можу сісти в автобус!
У нас була група, яка грала в карти щовечора протягом усіх 35 днів.
Тому що ти поїхав від родини на 35 днів,
але ти можеш… знаєте, це інша родина.
Інша частина твоєї родини. Ніби я і не їхав з дому.
-Але ти мене розумієш? -Я найгарніший у команді.
Тож, знаєте, вони, як мої охоронці. Розумієте, про що я?
Ні.
Краще б ти сказав: «Я виграв чемпіонат». А не те, що ти щойно…
Знаєте, про що я?
Слухайте, хлопці, і це важливо,
тож зверніть максимальну увагу.
Сьогодні вранці до нас прийшли ті, хто нас представляє,
і… у людей не має можливості взяти з них приклад.
Ви навіть не знаєте, що вони роблять.
Тренер Кей — мотиватор,
і він нас мотивував.
Щодня до нас приходили різні люди й говорили з нами.
Сьогодні немає важливішого заняття, ніж послухати,
що ці герої мають нам сказати.
Випускник Вест-Пойнта, тренер Кей любить свою країну.
Він любить служити своїй країні.
У тому, що він казав,
було так багато паралелей із його службою в армії.
Це закладено глибоко в ньому.
Визнаймо це. Великою команду робить безкорисливе служіння.
Коли ти ставиш потреби іншого вище за власні.
На майданчику ви можете пірнути за м'ячем або взяти фол.
На поле битви ви можете вибігти назустріч шквалу куль.
Ризикнути своїм життям заради іншого,
і це є рівень безкорисливого служіння.
Як великий гравець,
ти думаєш, що можеш усе зробити сам. Я можу виграти. Я можу забити.
Із тренером Кеєм це інакше. Ти можеш це зробити,
але з групою ти можеш досягнути більшого, ніж ти можеш досягнути сам.
Це військовий світогляд.
Пролунав вибух,
і його очі вдарило шрапнеллю.
Здається, що в нього нормальні очі.
Він не має очей. Їх винесло шрапнеллю,
яка пройшла крізь його голову.
Він досі служить.
Це герой.
Це однозначно вразило мої почуття.
Вони нам показали, заради кого і чого ми граємо.
Це прапори, які ми носили на нашому одязі в Іраку,
і в нас є по прапору для кожного з вас.
Сподіваюся, їх нашиють на ваші джерсі.
Сподіваюся, що коли ви подивитися вниз, ви побачите цей прапор,
і ви зрозумієте, що тисячі людей принесли жертву,
щоб ви могли бути великим гравцем.
Скотті, ти мене чуєш?
Нам давали мікрофон, і ми говорили до нього з майданчика.
Сині нас атакують. І ми, білі, маємо зібратися як команда.
Вони грають краще.
Ви всі носите форму. Я знаю, ви нею пишаєтеся.
Вдягаючи ці джерсі, ми теж пишаємося,
бо в нас на грудях написано «США».
Я знаю, що ви дуже пишаєтеся.
Ви, хлопці, є взірцями для нас тут.
У нас немає можливості вам про це сказати.
Ми поважаємо те, що ви робите для країни.
Коли наші гравці чують ці історії, вони відкривають свої серця.
І в результаті
вони стали Сполученими Штатами.
Вітаємо на спеціальному випуску Чемпіонату світу ФІБА.
Сьогодні вранці Сполучені Штати зроблять перший крок
у спробі повернути собі найвище місце у світі баскетболу.
Чемпіонат світу '06 — перший раз, коли ми грали як команда із тренером Кеєм,
а ще більше тиску додавало те, що там ми мали кваліфікуватися на Пекін.
Ми мали виграти турнір.
Кожний свій матч ми маємо грати так, ніби це спринт, а не марафон.
Ці ігри проходитимуть дуже швидко.
Не будемо заводити погані звички, такі як недооцінювати когось.
Важливим фактором для США буде, знаєте, нервове збудження,
адже всі ці хлопці відчувають тиск, бо представляють цю команду
і мають взяти це золото.
Це не про особистість. Не про нас.
Не про те, щоб грати за наші команди. Це про Сполучені Штати.
Зробімо це для всіх у Сполучених Штатах.
«США» на три. Раз, два, три!
-США! -Уперед!
Ми грали дуже добре.
Можна було сказати, що ми повернули цей форс.
Здається, що їм це так легко.
Тоді як насправді вони дуже напружені.
Ми робили свою роботу. Ми себе показали. Посунули команди.
І ми грали дуже добре.
Ентоні.
Боже, яким вправним він був?
Сполучені Штати впевнено йдуть
до фіналу.
Але повірте мені, це змагання стане затятішим.
Що ж, через 72 дні змагання
усе зводиться до протистояння команд номер один у групах.
Отже, номер один, Сполучені Штати, проти номеру один, Греції.
Не будьте недбалими, гаразд?
І, хлопці, як і до цього моменту,
будьмо елегантні й добиваймося свого.
Команда Греції — чемпіони Європи.
Ось, із якими вправними хлопцями гратимуть США.
Я пам'ятаю цю гру, наче вона була вчора.
У них був хлопець, «Малюк Шак».
І Малюк Шак, Шортсанітіс, він — людина-гігант.
Уперед до здорованя Шортсанітіса, який забиває слемданк!
І раптом уже 36–35!
Протягом однієї чверті, третьої чверті,
ми були жахливі, а вони — прекрасні.
Проблема команди США в тому, що вони не захистили двійку.
-Який чудовий пас! -Який пас!
О боже, ось так це й робиться.
Їх розбирають по цеглинках.
Нас побили нашим же нападом.
НБА, на цю мить, є лігою високих двійок.
Вони побили нас високими двійками.
Діамантідіс, пас усередину, щоб забити…
По телевізору це виглядає так: «Чому вони їх не зупинять?»
Коли ти граєш у реальному часі, важко зрозуміти,
якого біса відбувається.
Їхня впевненість усе зростала.
Вони забивали.
Вони грали просто ідеально,
а ми так і не повернулися.
Він пропускає. Ось і все. Це Греція!
Вони перемогли Сполучені Штати!
Сполучені Штати знову розгромлені й спалені в матчі півфіналу.
Коли ми програли в 2006 у Японії,
це була моя найбільша поразка в житті.
Маю на увазі, ти тренуєш збірну твоєї країни і програєш.
Пам'ятаю, всі були в роздягальні, після того як ми програли,
а я стою на полі, і ми дивимося на це святкування,
і я просто думаю:
«Ми вже ніколи цього не відчуємо».
Ми не хотіли підніматися туди й брати ці бронзові медалі.
Бо ми думали: «Ми кращі за це».
Час був невдалий.
Не можна думати, що все станеться на твоїх умовах.
Я знаю, що не почувався так гівняно, як коли ми програли в Афінах,
але час був невдалий.
ЧЕРЕЗ 1 РІК
СЕРПЕНЬ 2007 ЛАС-ВЕГАС, НЕВАДА
Від імені Федерації баскетболу США я знову вітаю вас тут.
Минулого літа нам не вдалося те, що ми хотіли зробити,
тобто перемогти на Чемпіонаті світу,
щоб нам не довелося здобувати кваліфікацію цього літа
Цього не сталося.
Ми програли в '06,
тому що думали, що знаємо ландшафт, а ми не знали.
Тепер ми мали навчатися грі, в яку ми грали,
замість гри, в яку ми грали в НБА.
Я розповім вам про деякі речі, які ми робитимемо.
Це не було природно.
Ця гра не була природною для…
Це інший м'яч.
На ньому 12 панелей замість восьми.
Не можна перетинати штрафну, коли хтось кидає.
Можна торкатися м'яча над кошиком.
Усі ці маленькі правила, до яких ми не звикли.
Якщо я штовхаю без м'яча або роблю, як вони сказали вранці,
ривок з високого посту сюди ось так,
він може встати в мене на шляху, і це не фол. У НБА не так.
Ми маємо відчути цю гру, відчути цей м'яч,
відчути суддів.
Ми мали вивчити іншу гру.
І ми знали, що нам потрібні якісь старші гравці.
Тому ми пішли й завербували
Кобі Браянта.
-Як справи, друже? -Як ти?
Радий тебе бачити. Вітаю.
Кобі Браянт прийшов у збірну із більшим багажем, ніж у будь-кого.
Ліга піддала його остракізму.
Він прийшов сюди тоді, коли його кар'єра могла піти інакше.
Через нього Шакілл О'Ніл, улюблений гравець, мусив залишити ЛА.
Вони думали, він злив поліції деталі особистого життя Шака.
Вважали його егоїстичним.
Цього літа ми маємо взяти кандидата.
Я не буду людиною-оркестром.
Він вимагав обміну на парковці продуктового магазину в Ньюпорт-Бічі.
Кобі Браянт сьогодні перевертає світ НБА догори дриґом.
-Ви кажете, що хочете бути обміняним? -Так, я хочу.
Скажімо, він хоче вийти. Скажімо, він розкаявся і хоче назад.
2007 рік — цікавий етап у його кар'єрі.
Він опинився під ударом.
І Кобі бореться, щоб повернути своє місце.
Він бореться за відновлення своєї репутації.
Він мав довести, що він командний гравець. Що він хороший хлопець.
Він мав зарекомендувати себе перед усім світом.
Він одразу зрозумів, наскільки це серйозно.
І він завжди дуже серйозно тримався.
Так не було, що ти зустрічаєш Кобі,
і він каже: «Привіт! Я Кобі!»
Ні, це був не такий досвід. Це швидше було так:
«Кобі Браянт.
Радий знайомству».
А я такий: «Прокляття».
Ми були здивовані, що він захотів стати частиною збірної США
після всього, що відбулося.
Я не люблю нікому нав'язуватися,
але ти відчуваєш, що Кобі з тих, хто не любить жартів.
Кобі дав інтерв'ю,
і він розповів про те, як говорив із кількома друзями з НБА.
І ми, репортери, засміялися.
Бо він не мав друзів.
Кобі ніколи не робив кроків,
щоб інтегруватися з гравцями в лізі,
тому вони дивляться на нього обережно.
Я знав Кобі, але я його не знав.
Ти граєш проти нього в баскетбол.
Знову Кобі! Так!
Він — найкращий гравець.
І він майже недоторканий.
Боже, Кобі — це хлопець, який… Він одинак.
Він тримається осторонь. Йому ніхто не потрібний.
Типу, ось такий він хлопець. І його це влаштовує.
Не думаю, що хтось його прийняв на той час,
і не думаю, що він сам був готовий когось прийняти.
На першій зустрічі щодо Олімпіади 2008
він сидів сам.
І ви маєте про це подумати,
адже ви граєте не просто за Кобі Браянта чи Леброна Джеймса.
Ви граєте за нашу країну.
Це неймовірна можливість, яка доступна лише кільком людям.
Це було, типу: «Кобі, дивися.
Ти тут, щоб грати з нами. Ми тут, щоб грати з тобою.
Не з Кобі з «Лейкерз».
Розумієш, про що я? Нам потрібен Кобі зі збірної США».
Він такий: «Ясно. Я в ділі. Я втомився від ваших поразок».
Так і сказав: «Я втомився від ваших поразок».
-Уперед. Зроби їх, друже. -Ну ж бо. Уперед.
-«Разом». Один, два, три. -Разом.
Це означає все.
Я давно на це сподівався, і бути зараз у цій позиції,
мати можливість представляти країну, так?
Це щось особливе. Особливе.
Коли ми програли в 2004, це був для нас важкий удар.
Знаєте, це спорт, у якому ми роками домінували,
і я думаю, є багато краси в тому факті, що ми програли,
бо це означає, що ця гра дуже виросла,
і багато країн грають у неї на високому рівні.
Водночас це було, типу: «Гаразд. Це прекрасно.
Тепер ми хочемо її назад. Хочемо її назад».
Для нас це був шанс, шанс на спокуту.
Ми хотіли показати світові,
що ми — країна, яка грає в баскетбол найкраще.
Я підійшов до Кобі на першому тренуванні.
Він каже: «Радий, що ти тут. Ти щось побачиш.
США знову будуть великими.
Це мій виклик. Це більше, ніж будь-що, що я колись робив».
Це було, як початок другого розділу в житті Кобі Браянта.
Ми починаємо перший день тренувальних ігор.
-Стій там. -Ну ж бо!
Через 30 секунд трапився момент, коли жодна команда не володіла м'ячем
І він пірнає за м'ячем головою вперед,
і він пірнав так за кожним нічийним м'ячем.
Ну ж бо, Кобі! Так!
Скажіть, що він не показав приклад.
Це був чудовий приклад.
Він піднімається! Допоможи!
Вони пірнали за м'ячами. Вони підбирали.
Вони грали захист. Це ставалося на очах у людей.
І все це почалося з Кобі Браянта.
Коли ти ростеш за кордоном… знаєте, я добре розумію
ці емоції і пристрасть, із якими вони грають,
і наскільки їм важливо нас побити.
Ми ніколи так не тренувалися.
Я знаю цих хлопців із-закордону,
вони вважають нас хвальками, які забивають голи
і добре нападають, але не робитимуть брудну роботу.
Ми — зірки, які не роблять брудну роботу, щоб перемагати їх на постійній основі.
І, як на мене, це те, що допоможе нам впоратися з найважчим.
О, ну ж бо, Кобі…
Він знав, що він мав показати хлопцям свою повну відданість,
і способом зробити це було грати в захисті.
Ну ж бо, Кобі!
Це був його спосіб сказати команді,
знаєте: «Можна говорити про щось,
але коли ти справді це робиш,
це найголовніше».
Ми у Вегасі.
Ми тренуємося, і ми хочемо кудись піти.
Тож ми всі йдемо.
Усі, крім Коба.
Думаю, ми пішли в клуб «Зустріч», або щось таке.
Ми вдягнені так, щоб справити враження. Усі ці понти. Ми добре провели час.
Ми так веселилися.
Повернулися в готель біля 5:30 чи 6:00 ранку,
і як ви думаєте, хто вже йшов у спортзал?
Кобі внизу в холі зі своєю сумкою і кросівками,
і в рукавичках для вправ із тягарями.
-Ми жартуємо: «Куди ти в біса йдеш?» -«Ти куди?»
-«Я іду вниз». -«Я іду в спортзал».
І я тоді подумав: «Якого дідька?»
З чого чувака Кобі вже крапав піт.
А ми такі, типу… «Так, він інший».
Типу: «Чотири години ранку, друже.
Я спати. Побачимося на тренуванні».
Ми піднімалися в ліфті й казали:
«Ви бачили… ви чули?» Усі погоджувалися, що він
дуже відданий цій справі.
А далі вже не тільки Кобі йшов у зал о 5:30 ранку,
але і Леброн, і Ді Вейд.
І до кінця тижня вся команда просиналася рано вранці,
і ми всі прийняли графік Кобі.
Такий ефект доміно.
Коли ти бачиш, як великі щось роблять і ведуть за собою зграю,
ти теж кажеш: «Я тут, я звами, уперед».
Це він зробив. Він цього хотів.
Бачити, хто віддаватиме всього себе.
Я буду чесним.
Я не просинався о 4:30. Це до біса рано.
Але ми спускалися перед сніданком, щоб попіднімати тягарі.
Ми робили вправи, потім їли і йшли на тренування.
Щодо Кобі, він був найкращим гравцем,
але тепер і Леброн Джеймс, і Кармело Ентоні
теж починали вириватися вперед.
Як із цим бути?
І як тепер вести команду,
якщо ти — вожак?
У той час у кожній перукарні в країні точилися дебати,
і кожному домі… «Хто найкращий гравець?»
Леброн — найбільш домінантний гравець у грі цього року.
Найбільш домінантний.
Кому ви довірите кінець гри?
Кобі. Абсолютно.
Леброну Джеймсу.
-Хто найбільше пасує? -Річ.
Хто робить найбільше підборів? Найбільше перехватів?
-Глянь його статистку. -Поґуґли «найцінніший гравець».
Цих двох проголосили великими ще в старшій школі,
і ЗМІ дуже посприяли тому, щоб їх протиставляли один одному.
«Хто це? Хто найкращий?»
Я чую ці розмови. Думаю, це дуже цікаво.
Дитиною ти хотів дивитися ці матчі.
Хотів бачити Меджіка й Берда. Хотів бачити Майкла й Меджіка.
І ти хотів дивитися ці матчі, бо вони були цікаві.
Хто найкращий у світі? Чи це Кобі? Чи це Брон? Це Брон? Це Кобі?
Я це чув, і я про це однозначно думав,
бо коли ти вожак за своєю природою, у тебе завжди є ці думки:
«Я хочу бути визнаним найкращим у цій грі».
Усі мали подбати про хороші стосунки один із одним,
бо в протилежному випадку
нічого з цього не вийшло б.
Тренер Кей подбав про те, щоб суперницький дух у команді був,
але не переважав.
Баранів потрібно розвести по сторонах, так?
Тримай двох биків окремо, щоб тренування пройшло добре.
Там, де ви очікували побачити бодання,
ці двоє хлопців робили чудову роботу в плані розвитку стосунків.
Гумор у цьому відігравав важливу роль.
Це ти, номер десять,
із Філадельфії-слеш-Італії.
Слухайте, я розумію, що Кобі в біса серйозний у роботі,
але він теж хоче посміхатися, і він теж хоче почуватися прийнятим, тож…
Бомбардир-слеш-Мамба Кобі!
Справа!
Не можу назвати себе комедіантом,
але щодо Кобі скажу, що він завжди насторожі,
Для команди й для всієї програми було полегшенням
бачити його в іншому світлі.
Учора чувак із Хорватії мені сказав,
якщо Двайт приїде в Атланту, він йому задасть.
Він кумедний.
Він не зупиняється. Розумієте, про що я? Це не зупиняється.
Бабах! Час гри!
Мені весело бути там і бачити такий ентузіазм,
бо в нас на двох одна пристрасть. Але ми по-різному це показуємо.
-Ну ж бо! -Будь собою, заслін управо!
Я дуже вербальний.
-А Кобі не дуже. -Я нічого не кажу.
Так, він небагатослівний, тож в основному говорю я.
Але таке поєднання загрозливе для суперника.
Ти там сам, Майку! Униз!
Ви знаєте, що він робить на полі, якщо казати про приклад.
Тінь!
Вони так гарно зігралися,
що в нас було двоє вожаків у розквіті їхніх кар'єр,
яким було байдуже, хто з них вожак.
Це рідкість.
Уперед!
Знову тобі!
Фол, Броне!
Ось, як панують на полі.
Вони знали, що команду визначатимуть
їхні стосунки і те, як усі їх сприйматимуть.
-Це і є світ. -Це і є світ, га?
Це і є світ.
Хлопці, на вас дивитимуться люди з 50 штатів.
Це будуть діти, це будуть люди, які хотітимуть пишатися
всіма вами.
І вони не будуть фанатами «Лейкерз» чи «Клівленд Кавальєрз».
Вони сподіватимуться стати фанатами збірної США.
Зрозумійте цю відповідальність.
Я знаю, що я в біса не програю.
Лайно, приятелю.
Я не збираюся програвати.
Не тепер, коли я ношу це, і не на цьому етапі.
Вам доведеться мене вбити.
Кажу вам, хлопці, ось, як я хочу, щоб ви грали.
Знаєте, я дідусь. У мене п'ятеро внуків.
У якийсь момент вашого життя
у вас, сучі ви діти, можливо, буде штучне стегно або коліно,
або ви втратите ваше чортове волосся.
У вас буде чортове пузо,
а на колінах у вас сидітиме ваш онук і казатиме:
«Гей, діду». Або: «Дідусю».
-«Так?» -«А ти був на Олімпіаді?»
-«Так». -«Що ти там зробив?»
«Ну, синку, ми програли чортовій збірній Греції».
«Де бабуся?»
Лас-Вегас, Невада, місто вогнів.
Команди, що приїжджають у місто, не просто залицяються до Пані Удачі.
Вони в пошуку чогось надзвичайного і в очікуванні наступного літа.
На карту поставлені два місця на майбутніх Олімпійських іграх.
Сьогодні ввечері перша гра,
перший крок у цьому напрямку.
І ми готові його зробити. Отже, це початок довгої подорожі.
-«США» на три. Раз, два, три. -США!
Гаразд, ходімо.
Гадаю, Леброн… о боже!
Кобі Браянт!
Вітряк.
Оце так, а на іншому кінці блок від Леброна Джеймса!
Ось він із Кіддом на прориві.
-Він відбиває м'яч від щита. -Леброн Джеймс забиває гол!
Чудова командна робота і слемданк!
Кобі Браянт, піднімається і кидає!
Кобі йде на штрафну із шансом на третє очко!
Він видовищний!
Ми починаємо контролювати гру. Не розслабляймося.
Десять хвилин!
Те, як ці хлопці грали разом, і ця безкорисливість,
рух м'яча.
Цю команду не зупинити.
У них ідеальне співвідношення перемог і поразок у ФІБА Америка.
і все скінчено. Золота медаль належить США.
Гадаю, вони всі щасливі й горді.
Вони зробили те, що хотіли. Вони вирушають у Пекін.
І, світе, обережно. США робить заяву.
Гаразд, ви всі молодці.
Усі молодці. Ми їдемо в Китай.
Вони однозначно набирають оберти.
Збереження цього імпульсу протягом майже року —
це вирішальний фактор.
Є в рівнянні і невідомі.
Хто там буде, кого там може не бути.
А ще неможливо передбачити, у кого будуть фізичні проблеми.
На жаль, це матиме місце в ході довгого сезону НБА.
КВІТЕНЬ 2008 МАЯМІ, ФЛОРИДА
Ось він!
Двейн Вейд, ще два очки!
І в нього вже 55!
О, Вейд, яка гра!
Нічого собі.
Гадаю, на той час
Кобі, Леброн і я були найкращими гравцями НБА.
Він іде!
-Так! -О, крихітко, він знову це зробив!
Це там Вейд?
Ви бачите, його рука витягнулася назад.
Кара Лоусон на боковій лінії нам каже, що це травма плеча.
Отже, я вибув із серйозною травмою,
і пройшов час, перш ніж я відновився й повернувся,
хоча багато хто в мене не вірили.
Ніхто не думав, що я буду в збірній.
бо я не відновився так, як я мав,
а потім були проблеми з коліном, тож я робив дві операції.
Вейд відновлює своє проопероване коліно вдома в Чикаго.
Базові вправи й інтенсивні силові тренування.
Двейн, на мою думку, був критично важливим.
Вейд пройшов шлях від чемпіона НБА до гравця на лаві запасних.
Тепер він намагається повернутися на поле.
Вейд націлився на місце в олімпійській збірній цього літа.
Тренер Кей точно хотів, щоб я був у команді.
Так? Але Джеррі Коланджело мав деякі питання.
Я поділився з ними своїми думками.
Я говорив про той час, коли він прийшов у лігу.
Він мав велике прагнення, і він себе зарекомендував.
Але з боку мені здалося,
що цього не вистачало.
Що він уже не був тим хлопцем.
Ти бачиш сходження, а тоді травму. І, будемо відверті.
«Хіт» були відстійні роком раніше,
і, думаю, за рік до того теж.
Маю на увазі, у них був жорсткий хід.
Вони мали приїхати в Чикаго і подивитися, як я тренуюся.
Поговорити з моїм тренером.
Я розумів, але дратувався,
бо це була просто частина моєї нескінченної історії, знаєте,
коли ти весь час відчуваєш, що тебе не цінують.
Що тебе забули.
Тож це була ще одна частина, типу: «Ну, поїхали.
Школа? Те саме. НБА? Те саме. Олімпійські ігри…»
Усе те саме.
Я намагаюся себе повернути, повернутися на те місце.
Але я просто сиджу й дивлюся: «Гаразд, і де мені місце?»
Бо я вже не знав, є мені там місце, чи ні.
ЛИПЕНЬ 2008 ЛАС-ВЕГАС, НЕВАДА
1 МІСЯЦЬ ДО ОЛІМПІАДИ В ПЕКІНІ
Я не думав, що Ді Вейд гратиме в '08.
А тоді він з'явився під номером дев'ять
і з лисою головою.
І я такий: «Ну, добре.
То ось, чим ми тут займаємося? Ми це тут робимо? Добре».
Ці хлопці присвятили себе команді,
хотіли бути в ній від початку.
Це команда, яка це зробить.
Це команда, яка поверне США першість.
Усі дивіться сюди.
Ти маєш знати, за чим ти йдеш,
і часом ти маєш це бачити, і ти маєш це бачити щодня.
Кожному з вас ми дамо по записнику.
І на першій сторінці записника, ось тут,
буде золота медаль.
Це наша ціль,
ця золота медаль.
Хтось із вас, народ, має… тренери чи будь-хто?
Ми маємо забути про виправдання.
Знаю, я іноді цим грішу.
Я сиджу вдома й кажу:
«Якби зі мною грав Двайт Говард,
або якби в моїй команді був Карлос Бузер, або Кріс Пол,
я б виграв чемпіонат НБА».
Ви всі у цій команді. То які в мене виправдання?
Чи є в нас усіх якесь виправдання? Ні.
Це все, про що ми колись мріяли:
щоб цей чувак був поруч, і ми перемогли б.
У мене тепер немає виправдань.
У жодного з нас.
Для мене Олімпійські ігри і баскетбол завжди були важливі,
і це завдяки тому, через що пройшов мій тато в 1972.
У дитинстві під час кожної Олімпіади,
кожні чотири роки, я чув якісь історії
про той матч у Мюнхені.
40–48. Три секунди на годиннику.
Даг Коллінз кидатиме два штрафних.
Глядачі шаленіють.
Даг Коллінз, мабуть, виграв цю гру.
Що ж, який фінал! Сполучені Штати
виграють восьму золоту медаль поспіль.
Тепер нам кажуть, що на табло помилка.
З трибуни спустився хлопець і додав час на годиннику.
Залишилося ще три секунди.
Годинник показує ще три секунди.
Росіяни мають час зробити пас своєму здорованю Бєлову.
І вони спробують.
Алєксандр Бєлов!
І цього разу це вже кінець.
Тренер Кей попросив тата прийти поговорити з командою.
Думаю, Тренер Кей розумів, що він краще за будь-кого
зможе донести хлопцям, що означає грати на Олімпіаді.
Повірте, коли я увійшов у цю кімнату,
у мене калатало серце.
Я нервував.
Дещо мені було відоме,
але я не знав усієї історії про те, як нас ошукали на Олімпійських іграх.
Я щиросердно розповів про свій досвід у '72-му.
І я сказав: «Я хочу, щоб ви почули національний гімн.
Щоб ця пісня прозвучала останньою.
«Я хочу, щоб ви вийшли на цей подіум за золотою медаллю.
Це буде мить, яку ви ніколи в житті не забудете.
Тоді решту життя ви будете пов'язані в радості.
Моя команда пов'язана в болю, і я не хочу, щоб ви теж це відчули».
Це зближує нас, коли хтось розповідає нам про свій біль,
про те, через що він пройшов і з чим жив.
Це нікуди не щезло, і він про це не забув,
а, навпаки, думає про це щодня.
Багато з цих хлопців відчували зв'язок зі мною.
Я відчував зв'язок із Леброном. Я коментував його першу гру в НБА.
Я коментував дві його перші гри.
Кобі Браянт, я грав із його татом.
Я дістав альбом '78–'79. Я просто взяв з цього альбому фотографію,
де малюк Кобі сидить на колінах у свого тата.
Того року народилася моя донька.
Маю на увазі, я відчував зв'язок із цими хлопцями.
Тож це було особисте. Для мене це було особисте.
Гей, друзі.
Я просто хочу вам дещо показати.
Це буде нашою піснею,
у виконанні найвеличніших артистів всіх часів, які співали її в 1983.
Тренер Кей хотів, щоб ми послухали гімн.
…Чи ти бачиш
І це був гімн у виконанні Марвіна Ґея.
У першому світлі
на зорі
Як на мене, це найкраще виконання національного гімну.
У нас сироти пішли по шкірі.
Я цього не забуду.
Усіяний зорями…
Коли ти молодше, і ти граєш у баскетбол,
…прапор…
ти не розумієш історію так, як мав би.
Будучи афроамериканцями,
ми маємо розуміти ціну, заплачену за те, щоб ми опинилися там, де ми зараз.
І дім…
І ми маємо зрозуміти людей, які принесли цю жертву заради нас.
…дім хоробрих
Гаразд. Ідіть сюди. Ідіть швидко. Уперед.
-«США» на три. Один, два, три. -США!
ПЕКІН 2008
Вітаємо в Пекіні, на Церемонії відкриття Літніх ігор 2008.
Ця мить настала.
І увага Китаю і світу прикута до Національного стадіону.
Послухайте, як палко зустрічають тут збірну США.
Кобі Браянт, зірка НБА, сподівається повести Команду спокути.
Прямо перед ним Двейн Вейд із «Маямі Хіт».
Я пам'ятаю, як ми йшли.
Ти йдеш, а всі кричать. Ти намагаєшся махати.
Я пам'ятаю, що Кобі просто… продовжував махати людям.
Зазвичай, хай би де ми були, ми олімпійці. Ми важливі.
Деякі гравці популярніші за інших, але вони однаково олімпійці.
Коли ми приїхали в Китай, це й близько було не так.
Це було «Кобі».
Кобі!
-Твій фаворит? -Кобі.
О, Кобі Браянт.
Кобі найкращий.
Популярність Кобі в ті дні дорівнювала популярності Майкла Джексона.
Одна дівчина знепритомніла, намагаючись дістатися Кобі.
Кобі!
Це трохи занадто, і трохи конфузливо, якщо чесно.
Я намагаюся змішатися з усіма і тримати голову нижче,
бо я просто хочу бути частиною групи, але, тим не менш, це щось дуже особливе.
Тисячі фанатів чекали біля готелю.
Кобі!
Вони не могли підійти,
але хотіли сфотографувати наш автобус,
бо знали, що в ньому був Кобі.
Кобі!
Найцінніший гравець!
Люди за ним шаленіли. Китай його обожнював.
Я думаю, він розумів величину
своєї відповідальності
Не перед «Лейкерз» чи НБА. А перед країною.
Кобі Браянт, Леброн Джеймс і Сполучені Штати знову гратимуть
проти Греції.
Зараз вони ще більш мотивовані, тому що в 2006
США були розгромлені
Грецією у півфіналі.
Тоді вони мали примиритися із бронзовою медаллю.
Багато гравців зазнали багатьох страждань
через ту поразку два роки тому.
Нас назвали «Команда спокути». Ну, то спокутуймо це зараз.
Ми готові починати.
Ця грецька команда, яка разом вже кілька років,
стала дуже, дуже хорошою командою.
Гарний рух, Спаноліс. Він лівша, але користується правою рукою.
Чудовий початок для Греції.
Гарний пас усередину, і Фотсіс забиває.
Сполучені Штати розбиті в захисті
на самому початку першої чверті.
Кріс Бош виходить на поле.
Я знав, що мушу щось зробити,
щоб довести свою цінність у команді.
Я доклав більше, ніж просто зусилля, щоб бути захисником.
Кріс Бош, чудовий захист. Втрата м'яча.
Пол, фінт із м'ячем, гарна гра.
Сполучені Штати зрівняли рахунок.
Захист США створює напад.
Це Вейд із перехватом.
Ось Леброн Джеймс… і слемданк!
Спаноліс… заблокований Бошем!
Спаноліс… заблокований Джеймсом!
Відскік… Зісіс заблокований Бошем!
Знову заблокований Джеймсом!
Джеймс знаходить Боша…
Зараховується, і фол! Ого!
Це Вейд, ще один перехват.
Дуже добрий захист, через усе поле!
Двейн Вейд із видовищним пасом, і Кобі Браянт із голом!
Ось, як грають на цьому турнірі.
Сполучені Штати проходять перше справжнє випробування в Пекіні.
Домінантна перемога проти дуже доброї команди з Греції.
Нашою метою було здобути повагу нашої країни
і здобути повагу всього світу.
Ми не збиралися бути гидкими американцями.
Це про повагу до суперника.
Ми хочемо перемагати команди.
Але ми не хочемо їх конфузити. Це неповага.
Ми відчуваємо, що це чудова сцена,
для того щоб показати людям усього світу красу цієї гри.
Не має сенсу виходити туди й провокувати конфронтацію.
Це були дві команди, які потужно грають і люблять цю гру.
У цьому і є суть Олімпійських ігор.
Олімпійське містечко — це щось інше.
Ти стоїш у цьому величезному кафетерії.
Ти озираєшся і бачиш найкращих у своєму виді спорту людей.
Для мене це було навіть краще,
ніж бути в ЛА і бачити знаменитостей,
бо ми всі тут спортсмени.
Я знаю, чого їм вартувало потрапити сюди.
Тому тут стільки взаємної поваги й захоплення.
-Дякую. -Прошу.
-Так. -Без проблем.
У 2004 ми були, ніби в укритті,
і в нас не було справжнього олімпійського досвіду.
Тому цього разу ми відвідували всі можливі заходи.
Ми хотіли виходити.
Це була спроба змінити
нашу культуру поведінки на Олімпіаді й те, як нас сприймають.
Ми відвідували заходи командою або окремо,
просто щоб бути з іншими спортсменами.
США!
Тут ми просто фанати, які вболівають за спортсменів США,
і це найкраще почуття.
Круто мати можливість планувати, типу:
«Я іду дивитися на заплив Майкла Фелпса».
Майкл Фелпс.
Було чудово мати можливість побачити його і як він домінує.
Ми хотіли підтримки людей.
І ми хотіли підтримувати їх у свою чергу.
Ми хотіли побудувати дух товариськості США.
Знаєте, одна річ — це ходити й дивитися на великих в іншому спорті.
Великі у своєму спорті побачать величність.
Думаю, це ще більше підготувало наших хлопців до їхнього змагання.
А тепер час для головної ГРИ, великими літерами, цієї Олімпіади.
Завтра, о 16:15, пряма трансляція на RTVE…
Сутичка титанів, кращих із кращими в баскетболі…
Іспанія проти США.
Іспанія відстоює титул чемпіонів. У нас обох ще не було поразок. І…
Це гра, яку всі чекали побачити.
Як щодо вас і Пау?
Ваші з Пау стосунки?
Ми як брати. Маю на увазі, ми дуже близькі.
Я дуже радий, що він добре грає.
Тобто… ми дуже, дуже близькі. Тож грати проти нього важко.
Перед грою Кобі до мене завітав, коли вони прийшли в олімпійське містечко.
Я дуже чітко й живо це пам'ятаю.
Мій великий брат завітав до мене і моїх товаришів по команді,
і всі вони були такі: «Ого, Кобі в наших апартаментах. Круто».
І я думаю, це могло бути частиною його стратегії
з ослаблення мене.
Прийшов час Сполученим Штатам битися з тими,
кого вважають їхнім найсильнішим ворогом тут.
І це Іспанія. У команд по три перемоги і нуль поразок.
Обидві сподіваються на золото.
Коб сказав, що він задасть тон на початку гри:
«Я пройдуся по чортових грудях Пау».
«На початку гри я пройдуся по Пау».
Ми кажемо: «Що?»
«Друже, ти збожеволів. Він із твоєї команди. Ти цього не зробиш».
«Перша комбінація, я знаю, що вони робитимуть».
Він знав: Пау буде останнім заслоном. Він сказав: «Я по ньому пройдуся».
Присягаюся, перша ж комбінація гри…
Уперед! Уперед, Кобі!
Ми були такі…
«Ні хріна собі».
Він ударив по центру моїх грудей,
спробував пройти через мене.
Цим він сказав, і не тільки мені, а і своїй команді:
«Можливо, він мій брат.
Я з ним граю. Ми близькі.
Але мені байдуже все, крім перемоги».
Я прямо там, перед ним, і він такий…
Йо!
Він ніби казав: «Зараз він мені не товариш.
До дідька його. Вставай». А я такий:
«Крута енергія. Те, що нам треба».
Я думав: «Невже він зробив це зі своїм?»
Боже мій.
«Неможливо, що ми програємо цю гру. Ми виб'ємо лайно з Іспанії».
Кобі Браянт.
Триочковий. Гол.
Алеюп Джеймсу!
Гарний пас! Пол Говарду,
і вони ставлять кілька знаків оклику після своєї фантастичної перемоги.
У матчі між двома найкращими командами не було змагання,
а були тільки США.
ЧВЕРТЬФІНАЛ США - АВСТРАЛІЯ
Сполучені Штати проти Аргентини.
І яке у нас протистояння. По-перше, через фактор помсти.
Знову-таки, Сполучені Штати у 2004 у цей самий час
програли Аргентині в півфіналі.
І Сполучені Штати не взяли золото в Афінах.
Погляньте, як розчаровані Сполучені Штати.
Аргентина йде далі на гру за золоту медаль.
Сполучені Штати гратимуть за бронзу.
Для нас чотирьох ця гра була особлива.
Я, Ді Вейд, Брон і Мело казали:
«Нам потрібна ця гра. Домінуйте за будь-яку ціну».
Ми хочемо дати їм ляпаса. Хочемо трохи помститися Аргентині.
Пам'ятаю, мені дали звіт щодо іншої команди.
Я сиджу й читаю цей звіт.
І бачу… ім'я «Ману Джінобілі».
У 2008 ЗМІ казали, що Джінобілі, можливо,
найкращий рухливий захисник у світі.
Отже, ми скоро маємо з ними грати,
і перед цим ми дивимося їхнє відео, а у тренера Кея є матеріал про Джінобілі.
Це наш кіносеанс.
Ману, повз заслін, на Скіннера.
Лівою рукою, щит і гол. Гарний рух, Джінобілі!
Кидає і забиває триочковий. Це трійка Ману!
Джінобілі… уміє забивати. Потужний слемданк!
Йо, вимкніть це лайно.
Ми не хочемо продовжувати це дивитися.
І знову Ману!
Потім ми прийшли на гру. Тренер Кей роздрукував кілька листків
і поклав кожному на сидіння.
Це були різні речі, які люди говорили про Джінобілі.
Я прочитав: «Ману Джінобілі. Другий найкращий рухливий захисник НБА».
Я перестав собою володіти.
Я міг би дати тобі Кобі. Але я не даю тобі Ману, так?
Тепер мені потрібна частинка Ману. Трохи цього двобою.
На сидіння Кобі він поклав таку цитату:
«Джінобілі — найкращий рухливий захисник у світі».
І ви бачите, як він перетворився з Кобі Браянта на Чорну Мамбу.
За мить.
Ми збилися до купи. І він каже: «Я подбаю про Джінобілі.
Сьогодні цьому лайну кінець».
На цьому матчі ми були готові.
Це була гра, до якої, думаю, Кобі був найбільш готовий.
Першокласний захист Кобі Браянта.
Це просто гра всередині гри.
Ось Джейсон Кідд. Він жодного разу не промахнувся.
Джеймс заходить на фарбу, стрибає і кидає. Гол лівою. Гарна гра.
Кармело Ентоні влучає.
І мі їх просто знищували.
Кобі Браянт зависає в повітрі і забиває.
І Джінобілі травмувався.
І це, очевидно, дуже поганий знак для Аргентини.
Джінобілі йде в роздягальню збірної Аргентини.
І замість того, щоб іти вперед, це було майже:
«Ну, ми це зробили». І гра стала складною.
-Делфіно пасує Скола. -Скола забиває!
Розрив у шість очок.
Ми були зосереджені на Ману, були такі збуджені.
Тоді Ману вибув. І це було, як…
Це ніби забрало на себе всю увагу.
Вони відставали на 21 очко в другій чверті.
З того моменту, і без Джінобілі,
вони вирвалися вперед Сполучених Штатів, 27 до 12.
Останнє, що ми хотіли, це щоб Ману травмувався.
Ми хотіли домінувати над будь-ким на полі,
але щоб вони грали в повну силу.
Гарний відкритий пас! Який рух м'яча!
Ентоні… промахується. Бош забиває слідом.
Пол, гарний пас всередині. Двейн Вейд забиває.
Вони тримаються, хоча Аргентина грає з усіх сил,
намагаючися надолужити.
Ці хлопці в 36 годинах від гри, про яку вони мріяли,
і це гра за золоту медаль.
23 СЕРПНЯ 2008 ВЕЧІР ПЕРЕД ГРОЮ ЗА ЗОЛОТУ МЕДАЛЬ
Гаразд, поїхали. Як я сказав, сьогодні Кобі 30 років,
і ми співатимемо «З днем народження» на три.
Кобі нам усе казав: «Ні, не робіть нічого.
Я знаю, ви щось плануєте».
Один, два, три.
З днем народження тебе
З днем народження, любий Кобі
Мамба
З днем народження тебе!
Дякую!
Він завжди відгороджувався від усіх,
і він намагався змагатися з кожним.
Але було видно, що він дуже радіє, бо ми це зробили.
Типу: «Ого, вони справді розкрили мені свої обійми».
Це святкування дня народження це зміцнило.
ПІВФІНАЛ АРГЕНТИНА - США
ГРА ЗА ЗОЛОТУ МЕДАЛЬ ІСПАНІЯ - США
Ласкаво просимо назад. Цей час прийшов.
Ми йдемо в Зал олімпійського баскетболу,
і це фінальна гра.
Сполучені Штати готуються битися з Іспанією.
«США» на три. Один, два, три.
-США! -Уперед.
Вітаємо. Сьогодні в нас буде новий олімпійський чемпіон
у баскетболі.
США ще не мали поразок у Пекіні.
Середня різниця в очках — більше 30 балів за гру.
Але Майку Кшижевскі і його команді ще потрібно
добити Іспанію,
яку вважають другою найкращою командою.
Багато гравців у складі Іспанії мають досвід НБА,
головно, Пау Газоль і його брат Марк.
Ми тут, у нас є шанс, тож, уперед, зробімо це.
Головне, буди агресивними,
атакувати їх без страху, захоплюючи їх зненацька.
Під час минулої гри двох команд
Пау Газоль, якщо пам'ятаєте, був повалений Браянтом
ще в першу хвилину гри.
Він сказав, це трюк, який показав готовність Кобі змагатися,
і що він здивується, якщо той це повторить.
І ми знали, що це буде рукопашний бій,
адже в перший раз ми їх розгромили.
Ми мали зберігати гостроту розуму.
Це і було те зобов'язання, яке ми взяли на себе три роки тому:
дійти до цієї миті.
Леброн Джеймс… забиває триочковий, щоб почати гру.
Рубіо… прекрасний пас Газолю.
І перевага в Іспанії.
Хіменес прийняв фол дорогою до кошика.
Це буде другий фол Леброна Джеймса.
Критичний фол. Пам'ятайте, не більше п'яти.
Отже, Леброн Джеймс має вже два фоли.
Ми говорили про його роль як каталізатора захисту команди.
Він — емоційний лідер.
Майк Кшижевскі тут трохи ризикує.
Він дозволить Леброну грати з двома фолами.
Кобі фолить триочкового шутера. Це його другий фол.
Ми вже побачили двох лідерів команди Сполучених Штатів
із парочкою поганих фолів.
Поганий початок для Сполучених Штатів,
адже два їхніх лідери на лаві з фолами.
Що ж, перша половина була безладною через надмір фолів.
Тепер інші гравці отримали більше хвилин, і люди грали інші ролі.
Вони вводять Двайна Вейда
і Дерона Вільямса трохи раніше, ніж ми думали.
Іноді ти відчуваєш, що ти там був, ти це зробив.
Я знав, що в мене буде важлива гра. І я взявся до справи.
Вейд рухається до кошика, заходить на фарбу… Прекрасний рух.
Це Вейд із перехватом.
Не лише я отримав два фоли, але і Кобі теж,
і це був шанс для Ді Вейда.
Вейд… забиває триочковий.
Це Вейд, і ще один перехват.
Вичікує ідеальний момент і забиває гол.
Вісімнадцять очок просто з лави.
Серйозно, якщо Ді Вейд вставав з лави,
у вас була найкраща команда всіх часів.
На Олімпіаді мені випала можливість підтримувати дух команди
до повернення на поле наших гігантів.
Пол пасує. Кобі Браянт стрибає і забиває.
Розкішний пас і величний гол.
Ми сиплемо в них нокаутами.
Але вони не падають.
Фернандез. Забиває триочковий.
Залишається дві хвилини. Фернандез…
Як він забив цей м'яч? Невеликий кросовер один на один,
і м'яч падає в кошик.
Що ж, так це і робиться.
Ти кидаєш круті триочкові, яких сам від себе не очікуєш,
підбираєш і забиваєш,
і тиснеш на Сполучені Штати.
Як спортсмен, ти любиш ці миті. Ми любимо ці матчі.
Вейд кидає триочковий… знову!
І цим голом завершується перша половина.
Очки Двейна в першій половині тримали нас на плаву.
У міжнародному матчі чим швидше ти їх відсунеш, тим краще.
Але ми так і не змогли від них відірватися.
Сполучені Штати ведуть 69–61.
США намагаються реабілітуватися після розчарування на Олімпіаді в 2004.
Можливо, другого найбільшого розчарування в чоловічому баскетболі США.
Номером один має бути Мюнхен у 1972.
Даг, ти був у команді, яка грала проти СРСР
у матчі за золоту медаль.
Кілька людей хочуть виграти цю гру заради тієї команди і тебе.
Звісно, серед них твій син Кріс, помічник тренера.
І Леброн Джеймс теж учора сказав,
що ти говорив із командою про те, як представляти країну
і що означає бути тут. І що він хоче перемогти для тебе.
Леброн дуже люб'язний. Так, ми говорили.
Вони в 20 хвилинах від здійснення цього.
Сполучені Штати виходять, і ви відчуваєте напругу.
Вони знають, що на кону.
Газоль проти Говарда.
П'ять секунд на атаку.
Газоль використовує ліву руку.
І розрив скорочується до чотирьох очок.
Гра добігає кінця, і ти стоїш на відстані кидка,
і тобі випадає шанс.
Здається, ти справді можеш виграти.
Тож давайте натиснемо.
Наварро, гарний кидок з бігу на фарбі.
Наварро, знову. Йому сподобався цей кидок з бігу.
Іспанія забиває 60% м'ячів з поля, і вони знову в чотирьох очках позаду США!
Усю гру я знав, що в нас є шанс,
що в нас є можливість.
Усі бачили, що в нас був законний шанс.
Іспанія має впевненість. США підпустили їх дуже близько,
але і Сполучені Штати теж не відступають.
Наварро, пас усередину… Газоль.
США не можуть зупинити Іспанію, а Іспанія не може зупинити їх.
Джеймс рухається до кошика. Гол і фол!
Він такий швидкий.
Шалена енергія.
Обидві команди пірнають за м'ячами. На кону золота медаль.
Іспанія позаду на шість очок. У них хороші шансі.
Моєю метою, і метою Дерона і Кріса було,
щойно вийшовши, надати цій команді іншого відчуття й іншого вигляду».
Це Кріс Пол.
США знову намагаються тиснути.
Вейд крутиться. Сильний удар, і м'яч влучає в кільце.
Вейд знову оживає, і відрив збільшується до десяти очок.
Бош Вільямсу.
Дерон Вільямс тягнеться вгору й забиває.
Байдуже, хто це зробив.
Цей хлопець здобув 15, той — 12… Це не важливо.
Просто виграймо.
Кшижевскі, очевидно, занепокоєний
у цю останню хвилину третьої чверті
фінального матчу в Пекіні.
Алеюп Газолю! Боже, Наварро. Що в нього за гра!
Ентоні ловить і кидає з місця.
Влучає. Гол у виконанні Кармело Ентоні.
Третя чверть закінчується.
Вільямс не дає проходу Наварро,
але той його обходить. Леяп лівою. О, який кидок від Наварро
перед самим кінцем третьої чверті.
Я казав хлопцям: «Зосередьтеся на наступній чверті.
Не думайте про рахунок.
Просто не думайте. Думайте про гру, що прямо перед вами.
Я не хочу, щоб ви думали, що Іспанія нас випередить,
втече від нас, бо так не буде».
Руді Фернандез, надія Іспанії, виходить на поле.
Він грає з чотирма фолами. Ще один — і його дискваліфікують.
О, який пас!
Газоль забиває, і відрив знову становить п'ять очок.
Кармело Ентоні, спроба триочкового. Ні.
У другій половині США забили лише один триочковий із семи спроб.
Фернандез кидає триочковий. Вдало!
Два очки різниці!
Сполучені Штати беруть таймаут під шквалом Іспанії.
Усе, чого хотіла Іспанія, це змусити Сполучені Штати
відчувати тиск.
Знаєте що? Зараз Сполучені Штати відчувають шалений тиск.
Розрив у два очки.
Не впевнений, що в їхніх кар'єрах були більш напружені моменти,
ніж на цій Олімпіаді, з розривом у два очки.
І нам здавалося, що на нас навалився весь світ.
Під час таймаута я готувався щось сказати,
а гравці почали розмовляти.
І Кобі з Двейном, і всі хлопці, які говорили, сказали:
«Ми впораємося. Усе добре».
Вони були зібрані і готові до цього моменту.
Іспанії нема чого втрачати.
Вони вільні. Тепер Сполучені Штати мають перегрупуватися
для цих останніх восьми хвилин і 13 секунд гри.
Це один матч.
І це означає, що там багато гравців, які нервують,
і я точно знаю, що вони відчувають тиск більше, ніж я.
Я готовий.
Вейд Кобі Браянту.
Браянт жене, сильний удар і гол.
Кобі Бін, містер Фантастика, він прийшов врятувати ситуацію.
Кобі Браянт втрачає м'яч через Рубіо. І повертає його.
Внутрішній пас Говарду, і слемданк.
І знову перевага в дев'ять очок, а до кінця гри 6:45.
Хто був у кожній комбінації? В усіх трьох? Браянт.
Він забив м'яч і зробив два паси, які вилилися в голи.
Сім перемог, нуль поразок.
Це справляло враження великої битви.
Можна було б грати всю ніч і дев'ять разів отримати додатковий час.
Реєс, відскік. Пас Фернандезу, ще один відкритий кидок.
І цей м'яч влучає в кошик!
Чудовий гол для Іспанії від Фернандеза.
Ти не можеш контролювати реакцію тіла, і я нервував.
Я нервував.
98–92, знову триочковий. Кобі Браянт забиває!
Це було схоже на найкращий баскетбол у світі.
Фернандез пірнає всередину!
О, який слемданк. І фол!
Руді Фернандез!
Як щодо Руді Фернандеза з цим голом?
Не хочу казати, що я нервував,
але я однозначно думав:
«Ці гівнюки не втечуть».
Відрив у п'ять очок, 104–99.
Зональний захист.
Хто заб'є м'яч для Сполучених Штатів?
Чомусь у такі моменти, коли скоро кінець матчу, гра складна,
потрібно забивати м'ячі,
ти просто абстрагуєшся.
Натовпу немає.
Я жену через зону і пасую Кобу,
Коб робить джеб.
Кидає триочковий…
Вдало!
Він повернувся і зробив ось так.
Кобі сказав…
Ти насолоджуєшся цією миттю. Обводиш поглядом арену
і вбираєш у себе все це.
І насолоджуєшся цим.
Чи є в НБА хтось, хто любить ці миті більше за Кобі Браянта?
Це могла б бути чотириочкова комбінація.
І не тільки це, а ще й Руді Фернандеза дискваліфікували за фоли.
У США є час перевести подих,
але вони так і не відірвалися від Іспанії
108–99.
Три хвилини до завершення гри.
Наварро, кидок з бігу, знову влучає.
В кінці гри ми повинні використати стратегію.
Треба застосувати все, що ми маємо.
І ти просто бачиш… ти бачиш, як рівень гри зростає, боже.
Знову Наварро, цього разу пас Хіменесу.
Відкритий триочковий… гол!
Знову відрив у чотири очки.
Іспанія продовжує лізти вгору.
Ти впевнений, коли ти в моменті.
Ти знаєш, що не будеш ідеальним у ці миті,
але якщо ти цього не боятимешся, ти впораєшся.
Двейн Вейд хоче гнати. Як і Пол, як і Лебро Джеймс.
Джеймс на фарбі, пас Вейду. Його триочковий…
Влучає!
Ще один критичний триочковий. І рахунок 111–104.
Я пам'ятаю, як кидав його,
знаєте, і я почувався просто неймовірно.
США випереджають на шість очок, а до кінця гри хвилина двадцять.
Іспанія залишається в цій зоні.
Пол пасує Браянту. Браянт шукає вікно,
кидає з бігу. І влучає!
Кобі Браянт забиває гол. Відрив у вісім очок.
Гра триває. Але ми щойно виграли золоту медаль.
Глядачі скандують «США»
в Залі олімпійського баскетболу в Укесоні.
Це, мабуть, найбільша гра, яку ми колись грали.
Святкування починається.
І чоловіча збірна Сполучених Штатів знову золоті медалісти!
Після таких розчарувань у 2002, 2004 і 2006.
І гравці підходять, щоб привітати колишнього олімпійця,
нашу людину, Дага Коллінза, в цю емоційну мить.
І не тільки через це, але й тому, що твій син Кріс серед тренерів.
Це особливий день для Коллінзів.
Особливий день для збірної США з баскетболу.
Я цього не очікував, але вони підійшли до суддівського столу.
Підійшли з квітами, ще з чимось.
І вони попросили мене вийти, а тоді повісили мені на шию золоту медаль,
і ми всі посміхалися і фотографувалися.
Днями я дістав цю фотографію,
тому що поруч зі мною був Кобі.
Де пляшки? Де вони?
Де вони?
Золота медаль! США, крихітко!
Так!
Молодець, Сі Пі.
Так!
Здорованю!
-Хто це? -Ні!
-Так, я тобі казав! -Він забив «Кобі»!
Наша репутація як американців — окремі суперзірки, які йдуть своїм шляхом.
Ми тут лише зради шоу. Лише заради мішури.
А не заради команди.
-Тримай! -Молодець, хлопче.
Команда спокути це зробила, і в них більше права, ніж у будь-кого,
бути замкненими й егоїстичними.
Вони, мабуть, найкраща команда за всю історію Олімпійських ігор.
Сполучені Штати Америки!
Я сиджу на цьому подіумі, і я думаю про свій шлях.
Я не знав, як багато означатиме це золото.
Але тієї миті жодна з емоцій, яку я колись відчував,
жоден сумнів чи жодна травма не мали не значення.
Усе це було заради того, щоб я стояв там, де стояв.
Я відчував радість. Відчував полегшення.
Типу: «Гаразд, ми це зробили». Знаєте, що я скажу?
Ми зібралися не просто так.
На наших джерсі не було «Денвер Наггетс» чи «Клівленд».
Там не було «Лейкерз»… На наших джерсі було «США»
Завдяки тому, через що ми пройшли
за всі ці роки наших поразок,
стояти на цьому подіумі
із золотою медаллю на шиї…
це була одна з найвдячніших митей у моїй кар'єрі.
Думаю, це встановлює нові стандарти того, що означає грати в баскетбол в Америці.
Немає кращого почуття, ніж виграти золоту медаль.
Це твоя країна. Це світ.
Це Олімпійські ігри.
Немає більш величної миті.
Так. Це перший день подорожі.
Поїхали. Вирушаємо в Китай, крихітко. Візьмемо золоту медаль.
Тринадцять годин?
Це задовго, як для польоту.
Але ми їдемо на Олімпійські ігри, і тому все добре.
Ну ж бо, Тейшоне!
Хлопці, ви зняли піжами?
Кобі, ти зняв свою піжаму?
Глянь на мене. Я ще ніколи не був таким сильним.
Боже, він красень. Тепер я виглядаю, як Залізна Людина.
Розумієте, про що я?
Який номер ти носиш?
-А два роки тому? -Десять.
Глянь сюди.
Ось так.
Уперед. Філлі. Ну ж бо.
Це означає: «Геть з дороги».
Я думав, це комбінація.
Ти дурив мене п'ять років.
Я це зрозумів зараз. Ти маєш поміняти сигнал.
Я розберуся. Ага.
Думаю, сьогодні… я багато збагнув. І я… Почуваюся дуже патріотично сьогодні.
Просто стояти тут перед Статуєю свободи.
Гей, це дорога до золота, крихітко.
Не дочекаюся, коли візьму це золото.
І побачимся в наступному епізоді.
Це король Джеймс. Ді Вейд позаду. Він ось…
Бам!
-Гей. -Кінець сигналу.
Переклад субтитрів: Сабіна Дадашева