Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Tati!
NÉNÉH SUPERSTAR
- Dobrý den. - Nina Sahiereová.
- Dobrý den. - Jdeme na konkurz.
Takže, Nénéh-Fanta Gnaoréová, 12 let, ulice Limandes Pourpres 55,
budova C, schody A, La Courneuve.
Druhé patro, dveře C.
Pojď sem, zlato.
Tak na.
Dobrý den, dívky.
Poslední kolo bude poněkud jiné.
Zatančíte volný styl.
Nebude tam tedy s vámi učitel, jak tomu bylo doposud.
A rovněž porota bude sestávat z učitelů našeho ústavu.
Nenechte se novými tvářemi rozhodit.
Madam Marianne Belageová v té porotě bude taky?
Ano, paní děkanka bude přítomna.
Nyní k ošetřovně.
Vezměte si s sebou zdravotní osvědčení a potvrzení.
Napsaly jste si všechny výšku a váhu svých rodičů?
- Ano. - Výborně. Tak jdeme.
Jsem Julia Dobinierová a je mi 12 let.
Tancuji v CRR v Paříži a chodím na základní školu.
Jmenuju se Olivia. Je mi 12 a tancuju od čtyř let.
Jmenuji se Salomé Laurentová. V únoru mi bylo 12
a jsem v osmé třídě.
Bydlím v Caen v Normandii a v 16. okrsku.
Tančím od dvou a půl let.
Takže 10 let.
Loni jsem začala tančit závodně.
Byla jsem na Nijinského soutěži a získala jsem stříbrnou medaili.
Dobrý den, jsem Romane L'Archerová. Je mi 12.
Bydlím v Paříži v 8. okrsku.
Tančím od 2,5 let a byla jsem na spoustě soutěží.
Ale jenom v Itálii, kde jsme až do loňska bydleli.
Jsem Iris Clisheová.
Chodím na základní školu do páté třídy.
Do školy chodím ráno a odpoledne tancuju.
O víkendech mám soukromé hodiny u Muriel Hascolovitchové.
Začala jsem jezdit na soutěže
a na mistrovství světa jsem byla první.
Dobrej. Jsem Nénéh-Fanta Gnaoréová a je mi 12.
Dobrý? Můžu začít?
- Můžeme se tě na něco zeptat? - Jasně. Co byste chtěli vědět?
Kde ses učila tanci?
To je dlouhej příběh. Začala jsem ve čtvrtý třídě,
ale bylo to tam naprd.
No a pak jsem chodila do Coteaux.
U nás ve čtvrti je nesnášej.
Ale ty hodiny tam byly supr. A dělala jsem i hip hop.
Jak ses na konkurz připravovala?
Viděla jsem videa Marianne Belageový, když byla hlavní baletka.
A teď umím všechny ty tance. Z Bajadéry, z Labutího jezera...
A... Prostě jsem se to všechno naučila.
Byla to inspirace pro můj freestyle.
Pardon, nemohli bysme začít znova?
Můžu.
Můžete začít zároveň se mnou? Nestihla jsem to.
Byla tak elegantní. Pokud nemá zádrhely v genetice, tak je nadějná.
- Alexandře? - Ano, naprosto souhlasím.
Výborně. Luna je přijata.
Dále Nénéh-Fanta Gnaoréová.
No, tady není co probírat.
Je hodně nadaná, ale pro naši školu se vůbec nehodí.
Sice neexistuje žádný fyzický ideál,
ale musíme myslet na estetickou jednotnost v souboru.
- Měli bychom štěstí, kdyby sem chodila. - To si nejsem jistá.
Ale proč ne? Nemáme v kadrile žádnou Mauricijku.
Kadrila je v tomto případě naše poslední starost.
Sólistka z ní nikdy nebude.
Musíme cvičit sólistky, ne komparz.
A navíc má 23. V tomto věku byly z většiny z vás sólistky.
Má ale mnohem tmavší pleť než Mauricijka.
Měli bychom ji vzít. Má dokonalé proporce!
O to tu ale nejde. Musíme myslet na její zařazení do souboru.
Představte si ji za sedm, osm let.
Nebude její pleť zbytečnou distrakcí?
Labutě jsou bílé!
Popelka, Gisèle, Bajadéra, všechny jsou bílé. To je tradice.
A naší prací je tyto hodnoty chránit a předávat dál.
- Měli bychom to porušit? - Dost!
Naší prací není udusávat talent.
Tak jak si to představuješ? To sem pustíme každého?
Ne, musíme uvažovat jasně a vybírat ty nejlepší.
U černošského somatotypu riskujeme, že se jí v pubertě razantně změní tělo.
Boky, ňadra... bude mimo naše normy.
Vzpomeňte si na Fatoumatu. Musela tu skončit.
Už jsme v souboru černochy měli.
Idrissa Bentou,
Jean-Rose Martin,
Baptiste Bhénoussi.
Všichni tito muži chodili do této školy
a pak se přidali k souboru.
Nikdy z nich nebyli sólisté a soubor předčasně opustili.
Bylo to zbytečné. A navíc to byli chlapci.
Máme tu chlapce z Číny, Koreji, děvčata z Ukrajiny, Finska a z Itálie.
Jsme dostatečně diverzifikovaní.
Letos máme jen sedm míst. Takže když přijmeme Nénéh,
sebereme příležitost dívkám jako Viktorie či Morgane.
- Ty by se sem hodily mnohem víc. - Viktorií a Morgane tu máme plno.
Promiňte, ale vaše role je tu čistě konzultační.
Možná stojíte v čele opery, ale tuto školu vedu já.
Takže o přijímání dívek rozhoduji já spolu se svým sborem.
Pravda, ale... myslím, že tato Nénéh by sem rozhodně měla být přijata.
Hned na první pozici.
To je boží!
Díky! Díky!
Proč jsi mě tam pustila? Myslelas, že mě nevemou?
Dobrý?
Já jsem ti nic nezakázala.
To tys neřekla všechno.
- Řekla jsem, že je to nejlepší škola! - Neřeklas, že tam budeš bydlet,
ani že odejdeš ze školy, abys osm hodin denně tancovala.
To je fakt.
Ale myslíš, že je pařížská operní škola
pro socky a flákače? Právě že vůbec.
Hele, neznám nikoho, kdo tam chodil. Prostě jim nevěřím, nic víc.
To mám promarnit život jako ty?
Žárlíš, co? Žárlíš, žárlíš, žárlíš!
Tati!
- Pusť mě! - Nech mě spát!
- Máma mi dala facku! - To máš blbý.
Varování! Domácí násilí!
- A proč? Cos provedla? - Nic!
To vona! Dala mi facku, protože mě tam vzali.
Nénéh, prosím tě, nech mě spát. Běž do pokoje.
Díky.
Budeš tam spát a jíst. Budeš se tam i koupat?
- Nevíš, co je internát? - Ale vím, jenom mi to přijde divný.
- Klid, na víkendy budu doma. - Víkendy ale nestačej!
A taky je dost možný, že tě hned vyloučej.
To teda jo.
- Je to škola pro princezny. - Nechápeš to.
- Tanec mi proudí žílama. - Jasně, ty tvoje žíly.
To je hlavní.
V pařížský opeře si tě nedovedu představit.
Leda tak v pasťáku nebo v zoo.
- Ale v opeře fakt ne. Seš gangster. - Jo, vidím to úplně stejně.
Nehodíš se do opery. Nemáš na to ten správnej ksicht.
Uvidíš, až tě pozvu!
Zařídím ti volňásky a budeš čumět!
A jak se vlastně žije, když tě Samuel odmít už... čtyřicet šestkrát?
- To je docela dost, ne? - Já teď žiju tancem a výživou.
- Už žádní kluci. Dám si detox. - Detox od kopaček.
A ta výživa...
- Jo, to vidíme! - Fakt jako...
- Fakt jdeš příkladem! - Úžasný.
V pohodě, zlato?
- Ale jo. - Zajdem si na kafe?
- Za pět minut zas začínám. - Dobře.
- Přemýšlels nad Nénéh? - Není nad čím.
- Nechápu tě. - Balet přece není práce!
Proč jí chceš motat hlavu? Jak se uživí?
- Profesionální balet není práce? - Řekni jednu známou černou baletku.
Řekni jednu známou bílou baletku.
- Těch je... - Ne, žádnou neznáš.
Hele, nemusíš se bát. Bude tam v pohodě.
Ráno půjde do školy, odpoledne bude tančit.
A večer doučování.
Máš lepší nápad?
Nevadí ti, že je to internát?
- Že bude doma jen na víkendy? - Je to obojí, baletní škola i internát.
Díval jsem se. Je to velká šance.
Do kolika může tančit? Do 35, do 40? A pak co?
Neboj se, ona to zvládne. Co takovej Deschamps nebo Zidane?
Už musím jít.
- Nikdy nechtělas bejt slavná baletka? - Já jsem dělala džudo.
Hele, nemůžeš jí trochu věřit?
- Trochu jí věřit. Prosím tě... - Tak běž.
- Ahoj večer. - Ahoj.
Žádný blbosti. Budem se držet seznamu.
Nénéh?
Nénéh, slyšíš mě?
Zkus si tohle. Tak honem.
Dobrý, zlato?
Naše nová kolekce se přizpůsobí tónu pleti vaší dcery.
Máme odstíny od růžové po černou, a bronzové taky.
Jak jako mýmu tónu pleti?
- To nemůžu nosit, co chci? - Paní prodavačka se vyzná.
Ví toho o mně víc než já?
Bílá barva nelichotí baletkám s černou pletí. Takže přišli s řešením.
S řešením? Já žádnej problém nemám.
Máme slevu od operní školy.
Až si pořádně rozčešeš vlasy, dej si tam gel. Pomůže ti to.
Po stranách si ho dej fakt hodně.
Zachytí ti všechny kratší vlásky.
Pořádně, pořádně.
- A pak... - A drdol?
Vysvětlím ti to, neboj se. Dávej pozor, protože to budeš dělávat sama.
Takže si vezmeš kartáč...
Mám ti o něm říct?
Vlastně to není tak vážný...
Takhle si stáhneš vlasy a dáš je do gumičky.
- Budeš mít nejroztomilejší drdůlek. - Tak jo. Teď mi ho uděláte vy?
Jasně. Ukážu ti, jak na to. Nejdřív teda rozčešeme vlásky, jo?
Tak jo, super. Jdeme na to.
Řekl jí, ať přijede!
- No jo! - Vidělas ji?
- Neviděla. Čekal na ni na letišti. - To snad není možný!
A teď nasadíme drdůlek.
Nejenom, že si nevšimne novýho prádla,
ale ještě ho hned sundá a hodí na zem!
- To mi neříkej! - Nekecám.
Jmenuji se Victor Max a vyučuji klasický tanec.
Klasický tanec je naší tradicí.
O tom není pochyb. Ale naše vyučování...
Victor Max byl v 90. letech nejlepší tanečník.
To naši rodiče ještě ani nebyli na světě.
Náš styl vyučování je kompletní a velmi náročný.
Jmenuji se Alexandre Boucher a rovněž vyučuji klasický tanec.
Ta paní vedle něho je Jeanne-Marie Mersaultová.
Její videa na YouTube jsou ještě černobílý.
Co?
Teď nemůžu. To je Marianne Belageová.
Jsem Marianne Belageová a jsem vaše ředitelka.
Budete posuzováni během celého roku.
Ti, kteří naše standardy nesplní, budou vyloučeni.
Budete potřebovat vytrvalost, zdraví a štěstí.
Já osobně jsem zastánkyní úklon.
Je to vzpomínka na naše počátky.
Úklon je projevem úcty vůči učitelům.
Úklonem nám dáváte najevo vaši hrdost na to,
že jste součástí opery.
- Podařil se ti drdůlek. - Jasně.
Co je tvým cílem?
No... chci bejt hlavní baletka,
jako vy.
Ale na to mám ještě čas.
Teď se chci jenom učit a poslouchat.
Víš, že jsi nebyla naší oblíbenou uchazečkou?
Ne, to jsem nevěděla.
Dobrou noc.
To je všechno, Nutellu jsem nenašla.
Tuk, oříšky, cukr, palmový olej... jsme baletky, ne rugbystky!
Děláš si srandu?
U nás doma jíme Nutellu pořád a jsem jak tyčka.
Hrozinky ti zhubnout nepomůžou.
Těla se řídí podle přírody, ne podle Nutelly.
Nevěř všemu v televizi.
Všechny jsme hubené, jinak bychom tu nebyly.
Takže mi tu neříkej, že jsi hubenější než já.
A měla bys dávat pozor, co jíš. Jinak ti to tvoje tělo nakonec vrátí.
Protáhněte své pohyby.
Hlídejte si pánev.
Když natáhnete nohu, začněte u paty.
Pak srolujte prsty.
Ruce!
Romane, musíš zhubnout tři kila.
- Do té doby tě opravovat nebudu. - To vůbec není pěkný.
Tak, stačí. Přejdeme ke grands sauts .
Ty vaše skoky vůbec nejsou dobré!
Skočíte a nevíte, jak najít rovnováhu.
Tak to ale vůbec nemá být!
A skok!
A raz, dva, tři, čtyři, pět, šest, sedm... Šup, šup.
Nechci slyšet žádné hekání! Toto je tanec, ne atletika.
Nesmíte ukázat, že je to těžké.
Tanec není náročný, ale ladnost náročná je.
No tak, no tak!
Ano. A do skupinek.
Flákáš se.
Dobrá, stop, stop!
Běžte do šatny. S takovými flákači nic nenadělám.
Fakt se mi líbí, jak jsi na nás tvrdej.
A taky to, jak nadáváš. Zní to tak americky.
Máš se hodně co učit. Učitele musíš respektovat.
Já tě ale respektuju! Vím, kdo seš.
Žádné tykání! Za trest uděláš deset kliků.
Jako fakt? Jak v armádě?
To je tvůj první trest. Chceš další?
To je dobrý. Udělám je.
Tak šup.
A rychleji!
Když budeš klikovat celý rok, budeš ve skvělé formě.
Aspoň k něčemu to bude.
- Nic nevysvětluje. - Nebudu se nijak zlepšovat.
Slyšelas, co mi řek?
Chtělo se mi brečet.
Holky?
Naštval se, protože se nesnažíte.
Tak skončil hodinu dřív. Snažte se! Nesmíte to vzdát!
Nechápete to, co? Ten chlap tančil s Nurejevem!
A ty tomu dej všechno, Luno.
- Snaž se. Jako to dělám já. - Co si o sobě myslíš?
Nemáš nás co poučovat.
Myslím to dobře. Jsme skupina. Žijeme spolu, umřem spolu.
To je všechno. Tak si to neber zle.
Dozadu.
Výborně.
Relevé. Rovnováha.
Pátá pozice.
Pevný postoj a hlava k obloze.
A znovu. Demi plié .
Připravujeme se na pololetní představení školy.
Je to moc důležitá událost.
Dívky, které vybereme, budou naši školu reprezentovat.
Proto vybereme jen ty nejlepší.
Rozhodujeme se mezi Sněhurkou a Popelkou.
Pro hlavní roli potřebuji skutečně schopnou baletku.
Odevzdejte testy.
Pas de valse doprava, pas de valse doleva.
Assemblé soutenu doprava.
Pak pátá pozice. Dégagé , a druhá.
Dvě piruety.
A zakončení čtvrtou.
- Kdo chce začít? - Já.
To je pátá pozice?
Znovu. Začala jsi špatně.
Znovu. Připrav si pátou.
Nesoustředíš se. Znovu. Dozadu.
Soustřeď se, ano.
A znovu.
Musí to působit lehce. Není to jen střídání pozic.
Je to něžné, je to pas de valse .
- Znovu. - Od začátku?
- Znovu od začátku? - Ano.
Zapracuj na en dehors .
Když se zakymácíš, musíš začít znovu.
A pohled!
Raz, dva... dva! Ještě otočit.
Točit. Točit.
Začni s piruetami. No tak.
Točit.
Chtěla jsem dvě piruety. Zvládneš dvě piruety?
Nezvládneš. Jdi tam. Romane?
Výborně. Raz, dva... ano!
Pěkné, Romane.
Plynulé, harmonické. Točit.
Mega přesný. Tu pátou má fakt dokonalou.
Jo.
Olympe, teď ty.
To je pecka.
Miluju její skoky.
Fakt pěkný.
Teď ty, Luno.
Horní půlku těla má fakt boží.
Nesměj se!
Každej spadne.
Fakt promiň, Luno. Dobrý? Seš celá?
Jo, dobrý.
- Určitě? - Jo.
Opatrně, ať se nezraníte.
Hele, tancuješ dobře, ale...
Sněhurka nemůže být černá.
Královna Klára na klavír hrála.
Je to "králova Klára"... Ne královna.
- Tady máš, zlato. - Díky!
Královna Klára na kravíl hrála? Prásk!
Nemáš to!
Proč nemám taky hranolky?
Protože chtělas do baletní školy. Nemáš radost?
Odteď budeš mít dietu.
- Ale mami! - Kdepak, žádný "ale mami"!
Počkej. Vzala jsem ti kuřecí nugetky kvůli proteinu.
A na vlákninu k nim máš salát. Je moc dobrej.
Přiznávám, že protein je na tanec fakt dobrej.
Hlavně ten v nugetkách.
Jez, zlato.
V mrazáku jsem vám nechala zmrzku, jo?
- Pro mě taky? - Jasně, proč?
No protože hranolky nemůžu. Ale zmrzku jo?
Klidně ji sním já, jestli chceš.
Jenom jsem se ptala.
Mám ultimátní hranolku!
Já taky.
- Hele na ni. - Ty ale nemůžeš.
- Do prdele, jsem se lekla! - Jak to mluvíš?
- Prostě jsem se lekla. - To tě neomlouvá.
Proč ještě nespíš?
- Noční žravá je u sportovců normální. - Podle mě je to spíš obžerství.
Je to normální. Jsem ve vývinu.
- Už to nepotřebuju. Chceš? - Jasně.
Díky.
Tati?
Co?
No, chtěla bych v soboty
chodit na hodiny k paní Henriový.
Bydlí na Bonapartově v Paříži.
Choděj k ní všechny holky.
Musíme k ní chodit, abysme si držely formu.
Jsem jediná, kdo nechodí.
Fakt jediná? To ti nevěřím.
Věř, čemu chceš. Ale jsem fakt skoro jediná.
Fakt musíš chodit na soukromý hodiny?
Už tak jsi unavená. A na doučování chodí jen nuly.
To je blbost! Soukromý hodiny nejsou pro nuly.
Když nebudu chodit, tak budu v pondělky celá zrezlá.
- Nebudu moct tančit. Je to nutný. - Takže v pátek přijedeš domů,
v sobotu vezmu auto, odvezu tě do Paříže, někam zaparkuju,
počkám na tebe, a pak zase celý znovu.
To není doučování, to jsou galeje!
Máš pravdu, je to moc složitý.
Kolik ta stará ježibaba stojí?
Tak zaprvý, není stará.
A není to ježibaba.
Byla to nejlepší baletka. A stojí... Sto eur za hodinu.
Ta je z drahýho kraje.
Není to tak hrozný.
Tak jo, dítě moje.
Půjdeme spát.
Proč chodí baletky na hodiny zpěvu?
Aby ovládaly dech.
Ano, proč ještě?
- Aby pracovaly s rytmem. - Ano, proč ještě?
Aby pečovaly o své nitro, protože se k sobě musíme hezky chovat.
Ano, ale to není všechno.
Hlas je ten nejosobnější nástroj.
Zpěv nás nutí, abychom popustili otěže a nechali se unášet emocemi.
Proto je zpěv tak důležitý.
Život není jen tanec.
No tak!
Ne, ne, dost! Musíte používat ruce.
Ne, teď se nudím.
A jasné oči! Oči!
Výborně.
Zvedni ruce.
Hlídej si hrudník, máš o centimetr přes.
Perfektní.
Stehna máš hraniční, 43 centimetrů.
- Můžete mě změřit znovu? - Jo, když chceš.
- Pořád 43. - I když to víc utáhnete?
Můj metr nikdy nelže.
- Přibyl ti jeden centimetr. - Jsou to jen svaly.
Svaly ti rostou do šířky, ne do délky. Víš?
- Můžu s tím něco dělat? - Ne, to jsou geny.
Už můžeš jít.
Co děláš? Přijdeš pozdě.
- Musím si roztáhnout kyčle. - Jo? Říká kdo?
- Všichni. - Jo, kdo "všichni"?
Boucher.
Jasně, že Boucher!
Tak pohni, přijdeš pozdě.
Tak, nohy níž.
Pracuj víc s nohama.
Uvolni se, uvolni se. Cítím to napětí.
Ano. Ovládej tělo.
Výborně.
Skvěle, Julio. Dýchej.
Teď ty, Luno.
Iris.
Dýchej. Nebo si uděláš výron.
Výborně, Romane.
Olympe neotáčej tak hlavu. Měj ji zpříma.
Necháme toho.
Byla jsem taky dobrá?
Můžu si půjčit tu paruku? Chci si ji zkusit.
Promiň, to nemůžu.
Proč ne?
Proč nemůžeš? To nechápu.
Není co chápat. Řekla jsem ne, tak ne.
To je jak kdyby sis chtěla půjčit gaťky.
- Nebuď tak upjatá. - Nejsem upjatá.
Přestaňte!
Co děláte? Nechte toho!
Přestaňte!
Vraťte mi to!
Nic mi neřekneš?
Co se stane v šatně, zůstane v šatně.
Pokud nepřestaneš dělat problémy,
moc dlouho u nás nevydržíš.
Teď můžeš jít.
Na Wikipedii píšou, že jste vyrostla v Gennevilliers.
Jsme ze stejnýho města.
Ale na vás to není vidět.
Opravdu už můžeš jít.
Raz a dva a tři a čtyři a pět a šest a sedm...
Plié, détourné vlevo...
Vpravo a od začátku.
Tak šup. Trochu výš.
Zvedni, zvedni!
Nehýbej rameny. Zatáhni břicho.
Cloche , pět, šest.
Pátá pozice.
Vzestupně. Hezké, hezké...
Ano!
A en croix . Překřížení vzadu, jak jsem říkala.
- Na shledanou, Nénéh. - Nashle.
- Díky, tati. - Teď si musíš odpočinout, zlato.
Zdřímni si.
Výborně! Máš vršek?
Jo, super.
Díky, zlato.
Tvoje prsa...
- Co s nima je? - Snad mi takový torpéda nenarostou.
Torpéda? Tak to dík.
A ty stehna!
Nemám ideální geny.
Ale dobrý, nemůžeš za to. To Afrika.
Byla bys radši bílá?
No, kdybych mohla...
Kvůli mejm prsům napomenutí nedostalas.
- Jak to myslíš? - Dneska mi přišlo rekomando.
Ale ne, už tak jsem traumatizovaná.
No promiň, že se to snažím pochopit.
Co chceš chápat? Prostě jsem se naštvala.
To se stane každýmu. Teď už je to ale lepší.
A navíc se to stalo v pondělí, a dneska je neděle.
- A ty mi máš co říkat. - Prosím?
Nic.
SUPERHRDINOVÉ POTŘEBUJÍ SPRÁVNÝ VYBAVENÍ. PUSU, TÁTA
Chodíte sem často?
Když je příležitost.
Pokud budete souhlasit,
chtěl bych udělat rozhovor s novinářkou Emmanuelle Braqueovou.
Byla by to příležitost ukázat vaši práci a... udělat váš portrét.
To myslím není nutné.
Naše pedagogika je popsaná na našich stránkách. A můj portrét...
Všechno o mně je na internetu.
I videa, když jsem byla v kvadrile. Takže v tom nevidím smysl.
- Víte, o čem mluvím. - Ne, nevím.
Známe vás, ale ne doopravdy.
Proto chci udělat ten portrét.
Pro jednou tanec předběhl svou dobu. Tak proč se o to nepodělit?
Je načase, abyste přijmula svůj úspěch.
Já tu novinářku znám. Ona vám neuškodí.
Musíte ten rozhovor udělat.
Tak, uděláme adage u tyče.
Développé , grand rond de jambe en l'air ,
développé devant , pravá noha, développé podruhé,
raccourci plié , grand rond de jambes podruhé, a pozpátku.
Dobře?
Tak šup.
U développé myslete na špičku vašeho palce.
Než pohyb provedete,
je třeba si ho představit, vizualizovat ho.
Nakreslete si v mysli obrázek.
Pokud to moc bolí, Luno,
sniž rozsah. Na utrpení máš celý život.
Tak, roztáhnout.
Pokračujte.
Pěkný rozsah.
Výborně, Romane!
Výborně.
Pěkné.
Děkuji. Otoč se.
Levou nohu ven.
Do mé ruky.
Měl bych s tou nohou moct dělat úplně všechno.
Otevři se doleva. Kyčel...
En dehors .
Pouští tě nahoru en dehors , ne tvoje pružnost.
Je to otázka morfologie.
- Díky, Nénéh. - No jasně, rádo se stalo.
Luno, měla by ses v posteli protahovat jak kočka.
Vopravdu to funguje.
Dobrý, chápu. Zpátky do práce.
To je hnus.
- To teda není! - Dobrý, Luno?
Nénéh má problém s násilím.
Není to poprvé, co se takto chovala.
Má problémy s našimi pravidly, s naší kulturou.
Ale ona nikdy nic takovýho neudělala.
Nemůže vymáhat spravedlnost.
To je pravda.
V její předchozí škole se tak problémy možná řešily.
Když jsou učitelé zahlcení, nekvalifikovaní, nastanou problémy.
Ale u nás to netolerujeme.
Ale proč teda neměla problémy dřív? Šestou třídu měla bez zádrhelu.
Promiňte, madam, ale u nás se takovému chování nenaučila.
Co tím naznačujete, madam? Že jsme ji špatně vychovali?
To říkáte?
Nénéh má problém se v našem ústavu adaptovat.
Co myslíš ty, Nénéh?
Já nevím. Mně se tady líbí.
- Možná, ale nemáš tu kamarádky. - Tak počkejte, dámo.
Tady je to jak soutěž v bodání do zad.
Je to tu horší než ve fotbale.
Pane, tisíce děvčat by si přály být na jejím místě.
- Takže pokud je to pro ni těžké... - Co můžeme udělat?
Možná začněte hledat běžnou střední školu.
Na příští rok.
Tam bylo podle vás vše v pořádku.
Možná je to řešení.
Ne, prosím vás... Já nechci odejít. Chci tady zůstat.
Počkat. Nebudeme říkat slovo "obětování",
ale ona dobře ví, že nejezdíme na dovolenou jako normální rodiny.
Pokud tu dělá blbosti, tak to prostě napravíme.
Nénéh si musí uvědomit, co její nadání obnáší.
- Věřte nám. - Přesně tak.
Příští týden proběhne školní rada.
Tam rozhodneme o trestu.
Pokud bude férový, nemáme problém.
- Snad o našich principech nepochybujete. - Kdepak. Nepochybujeme.
Chování vaší dcery závisí na důvěře, kterou v nás vkládáte.
Seš normální?
Tak jsme tě vychovali?
- Odpověz! Tak jsme tě vychovali? - Ne.
Ještě že nás nežalujou.
Věděla jsem, že to není pro nás.
Rasisti jsou všude. Takhle reagovat nesmíš.
Všechno akorát kazíš.
Stejně tě to celý štvalo.
To ježdění, soukromý hodiny...
Přestaň všechno míchat dohromady!
Jsem nadšenej, že tam chodíš.
Musíš se naučit líp ovládat. Můžu ti věřit?
Jo.
Pořádný trest. Pokud nevyšleme silnou zprávu, bude to amatérské.
A navíc sem vůbec nezapadá. Pochybuji, že tu má kamarádky.
Hned jsem věděla, že to nepůjde.
V hodinách je výborná.
A ano, některé dívky na ni žárlí. To není nic nového.
Neustále se mezi sebou poměřují a srovnávají. To víme!
Být baletkou není o tom dělat si kamarádky!
Je arogantní a myslí si, že je lepší než ostatní.
Myslím, že bychom ji měli vést.
Bere to vážně, je motivovaná
a zapálená. Jen tak něčeho se nelekne.
- Hodně se zlepšila. - I na svých mírách pracuje.
- Opravdu se snaží. - Ovšem, že se snaží. Je to dříč.
Fyzická terapie taky zabírá.
Její stehna a svalová hmota jsou lepší a lepší.
Je to pro ni těžší než pro ostatní. Nevyplatí se jí to.
- Jak to můžeš vědět? - Musíme probrat i Lunu.
To, co udělala, je nechutné.
Její rodiče byli zpraveni. Mluvíme tu o Nénéh.
Marianne, ty jí můžeš pomoct.
- Jsi pro ni jako Bůh. - Musíme jim pomoct všem.
Není povinností naší školy snažit se jí porozumět.
Naší školy? Přestaň s tím. Škola nikomu nepatří.
Měli bychom ji hned vyloučit.
Ty jsi nešťastný člověk.
Dáme jí stejné varování jako Luně.
Ale s těmi ostatními problémy je jen velmi malá šance, že tu vydrží.
Ty ji chceš vyloučit.
Myslel jsem, že chceš vybudovat nový sbor.
Zapadla mi čočka. Hned se vrátím.
V pořádku?
Ne, musím k doktorovi. Zasekla se tam.
Tady je.
Otevřete oči.
Podívejte se nahoru.
Teď doleva,
teď doprava.
Je to v pořádku.
Napíšu vám recept a můžete hned jít.
Oddala jste celý svůj život tanci. Je to vaše poslání.
Je možné mít takové odhodlání a zároveň nějaký osobní život?
Já mám osobní život. Jen je soukromý.
- Vyhovuje vám to? - Ano, stačí mi to.
- Máte děti? - Ne.
Myslíte, že je tato škola dostupná pro všechny děti
bez ohledu na sociální status?
Byla provedena studie podle jmen mých žáků,
která došla k závěru, že nikdo z nich nepochází ze znevýhodněných podmínek.
Podle mě to není pravda.
Mohu vám říct, že podle žádostí o stipendia je zřejmé,
kolik rodin se nachází v nesnadné situaci.
Ano, ale...
Viděla jsem vaše čísla.
85 % studentů má rodiče v kancelářských zaměstnáních.
1 % pracuje rukama.
Je tu tedy jasná převaha dětí z bohatých a lepších rodin.
O to tu nejde.
Potřebujeme tu rodiče, kteří sdílí naše hodnoty a podporují nás.
Doktoři nebo prodavači, na tom nesejde. Jde nám jen o jejich podporu.
A co otázka diverzity?
Může to být lepší.
Ani vy jste nezapadala do etnických norem.
Přesto jste ale byla hvězda.
A dnes řídíte velmi prestižní institut.
Kam tím míříte?
Podařilo se vám adaptovat váš severoafrický vzhled na dané standardy,
které byly méně tolerantní a méně otevřené.
Brzy jste si změnila jméno.
Z Myriam Bel Hadj se stala Marianne Belageová.
Jak jste se vyrovnala s tímto rozdvojením mezi vámi
a vaším druhým já na jevišti?
To bude všechno. Díky, nashle.
BÝVALÁ BALETNÍ HVĚZDA
OD MYRIAM BEL HADJ K MARIANNE BELAGEOVÉ
To je skvělé!
Tohle jsem nevěděl.
Moje žena byla z Oudji na alžírských hranicích.
Jsme tu kvůli výběru baletek.
- Kvůli dívkám. - Měla jsi nám to říct.
Je to vydané, takže se přes to přeneseme.
Tohle odhalení na nás ale nevrhá nejlepší světlo.
Marianne nebo Myriam, v čem je problém? Všichni děláme ústupky.
Myslela jsem pro děti Sněhurku.
- Co Louskáček? - Louskáčka ne!
Nepamatuješ si třetí akt? Žlutí Číňani, co dělají akrobacii.
Pak jsou tam opilí Rusové. A nakonec Arabové, co jedí kuskus.
- Tak co navrhuješ? - La Sylphide.
Ale musíme si přiznat realitu té role.
A co je to za realitu?
- Submisivní žena jako předmět? - Ne, jen to celé předstírá.
Hluboko uvnitř není submisivní.
Dobrá, bude to Sněhurka.
Omluvte mě, jdu pozdě.
Do našeho vystoupení musíme obsadit hlavní roli,
čtyři vedlejší role a dvě náhradnice.
Nénéh, pořád přemýšlíme nad obsazením, ale pochop,
že v tomto vystoupení můžeš být jen náhradnice.
To je ale nespravedlivý.
Uklidni se.
Vždyť jsem klidná. Jsem tu ze všech nejlepší, všichni to říkaj.
Já si tu roli zasloužím. Dokonce i roli bílý Sněhurky.
Máš k tomu velmi špatný přístup. Tanečnice musejí frustraci ovládat.
O jaký frustraci mluvíte? Je to jenom nespravedlivý.
- Odejdi ze studia. - Neodejdu, dokud nedostanu roli.
- Jdi. - Ne!
- Jdi pryč! - Chci bejt Sněhurka!
- Nešahejte na mě! - Jdi!
- Nešahejte na mě! - Ven!
- Nechte mě!
Seš hnusná mrcha, Bel Hadj! Tohle nesmíš, na to je zákon!
Co budeš dělat do disciplinárního řízení?
Nevím.
Nénéh?
Papej, zlato.
- Pojď tančit! - Nedělej ksichty.
Tak pojď.
- Omluvte mě. - Dobrý den.
Nénéh se zachovala hrozně,
když zjistila, že bude v letošním baletním vystoupení jen náhradnice.
A předtím napadla jednu ze svých spolužaček.
Přiznávám, že jsem taky udělala chybu. Měla jsem se více zasadit
proti tomu, abychom Nénéh přijali.
Velké univerzity,
ty nejprestižnější ústavy,
ty nejlepší sbory... všichni musí prosazovat diverzitu.
U nás to ale neplatí.
Nejsme newyorský balet.
Jsme ochránci tradice bílého baletu.
Jsem rád, žes to řekla.
My vám rozumíme,
ale komise nemůže ignorovat to, co jste udělala Nénéh.
Facka, pohlavek, jak chcete.
Ne. Disciplinární rada musí rozhodnout o tom,
jak potrestáme Nénéh-Fantu Gnaoréovou.
Když jsem byla studentka já, učitelé pohlavkovali žáky běžně.
A nikomu to nijak neuškodilo.
Naštěstí se doba změnila.
Musíme zvážit vyloučení.
Podle mě je to nejlepší řešení.
Ano, Nénéh. Posloucháme.
Je mi líto, jak jsem se chovala.
Od tý doby mě nepřestalo bolet břicho.
Hrozně se stydím kvůli rodičům.
To je přirozené, ne?
Určitě o tom hodně přemýšlela a rodiče jí s tím pomohli.
Měla by ve škole zůstat.
Já nesouhlasím. O ničem se nerozhodlo.
Čeho se bojíš?
Bojím se recidivismu.
Mluvíš o ní jako o nějakém zločinci.
A upřímně bychom měli zpochybnit i sami sebe.
Toto je operní škola, ne nějaká měšťanka.
Dobrá, konec debaty. Nénéh u nás zůstane.
Marianne, myslím, že byste měla zvolnit.
- Jeďte na dovolenou. - Vyhazujete mě?
To jsem vůbec neřekl. Ale myslím, že potřebujete odpočinek.
Dobrá. Konec jednání. Všem vám děkuji.
Díky. Jdeme.
Tak je to teda kráva, nebo ne?
- Podle mě jo. - Taky bych řekla.
Tak nemluvte! Je ve špitále! Mějte úctu.
Dělá, že není Arabka. Stydí se za svůj původ.
Nemá úctu ke svý mámě ani ke svýmu tátovi.
Tak proč ji mám mít já k ní?
- Je to pizda. - Seš hrozně zlá.
Jak kdyby ses styděla, že seš černá.
My ale nemáme na výběr, musíme na to bejt hrdí.
Proč ji vůbec kritizujete? Udělala bych to samý.
Jsem fakt v šoku, co z tebe leze.
Nevíš, jak těžký je bejt černá mimo tuhle čtvrť!
Vůbec netušíš, jak těžký to je.
Dost, dost. Děláte si ze mě legraci?
Pracovali jsme na tom tři týdny. To vás mám držet za ruku?
Vůbec to neumíte.
Tak to asi změníme. Uděláme grand saut s grand jetée , ale développé .
Podívejte, já to umím.
- Pardon, omlouvám se. - Dobře ti tak.
Tanec je individuální cvičení ve skupině.
Buď ve skupině jsi, nebo ne.
Sedni si a dívej se, to ti prospěje.
A zůstaň tu celý týden, potřebuji dovolenou.
Tak začneme. Snad nás nikdo nebude vyrušovat.
Tombé , glissade , pas de bourré , grand jeté développé ,
piqué , arabesque ouverte , fouetté quatrième , petite course .
A chci pořádný důraz na hlavu.
Udělejte passé fouetté a první pozici, s důrazem na hlavu a paže.
Žádná ramena. Všechna váha je na noze.
Opatrně na dopad. Pata první, žádné tří čtvrteční pozice.
Vím, že nejsem tam, kde bych měla bejt, že zabírám místo někomu jinýmu.
Omlouvám se za to.
Neříkejte mámě, že jsem odešla.
Zbytečně by se naštvala.
Už tak má se mnou dost starostí.
Teď, když jsem pryč, doufám,
že se paní Belageová vrátí tam, kam patří,
protože je to úžasná učitelka.
Nevím, co bych měla říct.
Co chcete slyšet?
S Nénéh jsme spolu vždycky dobře vycházely.
Byla jsem na ni zlá
a mrzí mě to.
- Zdravím. - Ukažte mi občanku.
- Musím vás předat sociální službě. - Vy dělejte svou práci, já zase svou.
Nate.
Vstávej, jdeme.
No přidej.
Nastup si do auta!
Už nechci bejt černá. Proč nemůžu bejt bílá jako všichni?
Nevadí ti, že jsi černá,
ale to, jak se tu k černochům chovají.
Chci bejt bílá. Chci seknout s tancem a s baletní školou.
V pondělí máš hodinu, jasný?
Říkám, že nechci. Můj názor se nepočítá?
- Dospělí mi nerozhodujou o životě. - Nastup.
Chci zpátky svůj starej život.
Ty do tý školy patříš.
Když budeš pochybovat, nikdy nic nedokážeš.
Já nechci, tati.
Během utrpení musíš být odvážná.
Buď odvážná.
Fakt už nechci, tati.
Vrátíme se k... Děvčata!
Děkuji.
"Myš snědla kočku."
Toto je akce, aktivní projev. Myš snědla velké zvíře.
Teď chci vytvořit opak. Ale stále...
Ano?
Nénéh, paní ředitelka na tebe čeká.
Nezvládnu to.
Je to moc těžký.
Byla jsem jako ty.
Víš, když jsem ve tvém věku začala s baletem,
nelíbilo se mi to prostředí.
Neznala jsem výrazy, neznala jsem kódy.
Cítila jsem se jiná. A trpěla jsem.
Ale měla jsem tělo, které bylo stvořené k tanci.
Takže jsem tančila jako bojovnice a nijak mě to netěšilo.
Až mi jednou moje učitelka Claude Bessyová řekla:
"Vybrala jsem tě kvůli tvé slabosti."
A najednou
byl pro mě tanec...
jako dýchání.
- Mám všechno. - Tak jedeme, zlato.
NÉNÉH SUPERSTAR
České titulky Anna Jančíková S PRO ALFA CZ, a.s. 2024