‫כולנו מפחדים להיפסל,‬ ‫אבל אתם תיתנו לכל קופת הפרס להתרוקן?‬
‫לכל הקופה?‬
‫קום. טוני, קום.‬
‫לא.‬
‫אז עכשיו זה רק אני והאנה,‬
‫והאחרון שימשיך לשבת יקבל את הפטור.‬
‫אני לא יודע מה לעשות.‬
‫אף אחד מכם לא יקבל פטור‬ ‫והקופה תהיה על אפס.‬
‫זה מה שיקרה.‬ ‫-אני מת על זה.‬
‫אתם משוגעים. טוני, באמת.‬
‫טוני דווקא מתוק.‬
‫חוץ מזה, הוא ממש דלוק עליי.‬
‫טוני, אני נהנית כל כך.‬
‫אני מחייכת ומפלרטטת.‬
‫אני אעשה כל שיידרש כדי לנצח.‬
‫קום.‬
‫טוני, קום.‬
‫בנים תמיד יהיו בנים.‬
‫לא מזיק לפלרטט כדי להשיג את מבוקשך.‬
‫מה אם ידיחו אותי?‬
‫אני לא…‬ ‫-טוני…‬
‫כשחושבים על זה, מתן הפטור להאנה‬
‫יכול לעבוד לטובתי.‬
‫תן לי אותו. תודה.‬
‫אני רוצה שהיא תסמוך עליי,‬
‫כי אני צריך מידע ממנה‬ ‫כדי שאוכל לעקוב אחרי כולם.‬
‫קום.‬
‫זה הימור,‬
‫אבל מועיל מאוד שהיא בצד שלי.‬
‫טוני, קום.‬
‫אני אתן לה אותו.‬
‫תן לי אותו. קום.‬
‫אני בחוץ.‬
‫ברוך שובך.‬
‫קצת פחות מ-10,000.‬
‫זה הפטור היקר ביותר בהיסטוריה של החפרפרת.‬
‫נחזיר את הכול. נותרו לנו עוד הרבה משימות.‬
‫אף אחד מכם לא ראוי לפטור.‬ ‫היית צריך להישאר שם.‬
‫נכון. נכון שיהיה עצוב אם האנה‬ ‫תקבל את הפטור והגבר שלה יודח באותו היום?‬
‫אני אשמח.‬
‫המשחק יכול להשתנות לגמרי‬ ‫אם שני שחקנים כלשהם יאחדו כוחות.‬
‫תודה, מותק.‬
‫ואולי אפילו עוד יותר‬ ‫אם הם יאחדו כוחות כזוג.‬
‫האנה.‬ ‫-היי, ארי.‬
‫הנה הפטור שלך.‬
‫את תמשיכי לסיבוב הבא.‬ ‫-תודה.‬
‫כל השאר יכולים לחזור לשבת.‬
‫מתחשק לי להקיא.‬
‫אני חושב שאנחנו פשוט בהלם.‬
‫הכסף נעלם.‬
‫האנה נראית ממש מתוקה ותמימה,‬
‫אבל היא לא קלת דעת כמו שהיא נראית.‬ ‫היא סובבה את טוני על האצבע הקטנה שלה.‬
‫אפשר לראות?‬
‫ואו.‬
‫ומי יודע? ייתכן שהוא ילך הביתה הערב‬ ‫בגלל הבחירה הגרועה הזאת.‬
‫אני שם עליה עין עכשיו.‬
‫צוות,‬
‫בתוך פחות מ-30 דקות,‬
‫הצלחתם להפסיד יותר מ-35,000 דולר‬
‫מקופת הפרס שלכם.‬
‫הסכום הכולל שלכם עומד כעת על 9,870 דולר.‬
‫אבל מתחשק לי להיות נדיב,‬ ‫אז בואו נעגל אותו ל-10,000.‬
‫- קופת הפרס -‬
‫כולכם, מלבד האנה,‬ ‫צריכים להיות מודאגים כעת.‬
‫כעת עליכם להשיב על שאלון ההדחה.‬
‫אתם תענו על 20 שאלות‬ ‫לגבי מעשיה וזהותה של החפרפרת,‬
‫והשחקן עם מספר התשובות השגויות‬ ‫הגבוה ביותר, יודח.‬
‫בואו נראה מה אתם יודעים.‬
‫לקראת השאלון‬
‫רמות העצבים והאדרנלין נותרו גבוהות למדי‬ ‫אחרי שנתתי את הפטור להאנה.‬
‫מה הכי מפחיד אותי?‬
‫מטרת השאלון הוא לגלות מי החפרפרת,‬
‫ומובן שיש לי חשדות.‬
‫יש לי תחושות בטן.‬ ‫אבל יכול להיות שאני טועה.‬
‫אני עלול להיפגע ולהתחרט על החלטתי.‬
‫לקראת השאלון, אני יותר ויותר מבין‬ ‫שאני צריך לגלות יותר דברים על האחרים.‬
‫במשימת הספירה לאחור,‬
‫האנה ישבה עד שקופת הפרס‬ ‫ירדה כמעט עד 9,000 דולר.‬
‫התנהגות חשודה של חפרפרת.‬
‫היא כבר ברשימת החשודים שלי,‬ ‫אבל כשמדובר בשאלון,‬
‫יהיה די טיפשי להתמקד בשחקן אחד בלבד.‬
‫החלטתי לפזר את התשובות שלי ליתר ביטחון.‬
‫אסור שאהיה בטוח מדי בעצמי.‬
‫למען האמת, אני לחוץ מאוד‬ ‫לקראת השאלון הערב.‬
‫- האם החפרפרת זכתה בפטור? -‬
‫אין ספק שהפעולות של האנה וטוני מעלות חשד.‬
‫אבל הנחרצות להשיג פטור‬ ‫היא דבר טיפוסי לשחקן.‬
‫לאחר משימת חיפוש המטמון,‬
‫אני חושד בכל מי שדחף את הרפסודה.‬
‫לא!‬
‫אני לא מאמין שהחבית יצאה ממקומה בעצמה.‬
‫האם זו הייתה החפרפרת? אני לא בטוח.‬
‫ואני חושב שפשוט אצטרך‬
‫לפזר את התשובות בין כל השחקנים.‬
‫- מי החפרפרת? -‬
‫במהלך השאלון, הלב שלך דופק ממש בחוזקה.‬
‫אני פשוט רוצה לסיים אותו בהקדם האפשרי.‬
‫מייקל בהחלט חשוד‬ ‫בעקבות מה שקרה עם הספינה הטרופה.‬
‫נהדר, בואו פשוט נזרוק את זה.‬
‫האם זו הייתה טעות…‬
‫- החפרפרת שחתה לספינה?‬ ‫כן -‬
‫או חבלה?‬
‫אני לא בטוחה.‬
‫אבל אני בהחלט חושדת בו הרבה יותר.‬
‫הלוואי שהייתי מקבלת את הפטור.‬
‫אני לחוץ. נתתי את הפטור להאנה.‬
‫זה מהלך מטורף לחלוטין.‬
‫שני החשודים המובילים שלי הם מייקל וניש.‬
‫סובב ימינה. זה שמאלה.‬
‫מייקל, מהיום הראשון עם לוח האיזון.‬
‫סליחה, הרגל שלי החליקה.‬
‫ואני חושב שניש משך זמן.‬
‫בוא נמשיך ללכת.‬ ‫-תפסיק לזרז.‬
‫זו תכונה שחיונית לחפרפרת.‬
‫אבל יכול להיות שאני טועה.‬
‫המתח גבוה.‬
‫זה… כן, אני די מפחד.‬
‫- השאלון הושלם -‬
‫ערב טוב לכולכם.‬
‫כולכם השלמתם את השאלון,‬
‫מלבד האנה, כמובן, שמוגנת מפני הדחה.‬
‫התוצאות נספרו.‬
‫כשאשלח אותן, מסך הטלפון שלכם יידלק.‬
‫אם הוא ירוק, אתם מוגנים ונשארים במשחק.‬
‫אם הוא אדום, הודחתם.‬
‫זמנכם במשחק יסתיים,‬
‫ולא יהיה זמן להיפרד.‬
‫הראשון…‬
‫הוא ניש.‬
‫- ניש -‬
‫השם הבא, מונא.‬
‫אלוהים, בבקשה.‬
‫- מונא -‬
‫דיאנה.‬
‫הלב שלי דופק.‬
‫אני אדם מלא ביטחון,‬ ‫אבל לפעמים הספק יכול להתגנב לתוכך.‬
‫השם הבא שאכניס הוא ראיין.‬
‫אני לא יודע‬ ‫אם הייתי צריך להעניק את הפטור להאנה.‬
‫אם אני טועה לגבי זהות החפרפרת,‬ ‫מגיע לי ללכת הביתה.‬
‫הבא הוא אנדי.‬
‫איזה דבר מטופש להמר עליו.‬
‫ככה מפסידים, נכון?‬
‫לא!‬
‫טוב, המשחק הסתיים עבורי.‬
‫מישהו צריך להיות אחרון.‬
‫אני מצטער כל כך שאתה עוזב.‬ ‫-כן, גם אני.‬
‫בחיי, תוציאו אותי מהחוף הזה.‬
‫אני לא מאמין.‬
‫איזה סיכון.‬
‫יצא המרצע מהשק, נכון?‬ ‫טוני בא לשחק את המשחק.‬
‫תמסור לכולם הצלחה ממני.‬ ‫-אמסור.‬
‫תודה.‬
‫כשאני חושב על התשובות שלי לשאלון,‬
‫אין לי מושג אם כולם דייקו קצת יותר,‬
‫או שכולנו היינו גרועים,‬ ‫ואני פשוט הייתי גרוע יותר מהשאר.‬
‫תיהנו מכל רגע,‬ ‫כי אי אפשר לדעת מתי זה יסתיים.‬
‫זה היה ממש מותח.‬
‫מי חשב שזה יהיה אני?‬
‫הכול התנהל בצורה מושלמת.‬
‫אני חושבת שטוני בוטח בי.‬
‫אני בטוחה שהוא יספר לי כל מה שהוא יודע,‬
‫אבל יהיה חכם מצידו לא לספר.‬
‫קדימה.‬
‫כל מה שמעניין אותי זה הכסף‬ ‫ולהתמקד בטובתי האישית.‬
‫יכול להיות רק מנצח אחד,‬ ‫אז אני לא יודעת איך זה יסתדר.‬
‫אולי זה יהיה הריב הראשון שלנו.‬
‫- החפרפרת -‬
‫מגן עדן טרופי‬
‫לקצה הדרומי של חצי האי המלזי.‬
‫לקראת המשימה הבאה, השחקנים נוסעים‬
‫למגדלי הקומות האולטרה-מודרניים‬ ‫של פורסט סיטי.‬
‫תמיד המתח לקראת השיא.‬ ‫-אני צריך עוד קפה.‬
‫ביי, חבר'ה.‬ ‫-אני יושבת קדימה!‬
‫נתראה בקרוב.‬
‫תחגרו חגורות.‬
‫אני מתרגשת כל כך. אני מתה על משימות.‬
‫תהיו כנים איתנו.‬
‫אתם מסתכלים עליי ועל האנה אחרת‬ ‫אחרי האולטימטום ההוא?‬
‫זה כאב.‬ ‫-זה כאב מאוד.‬
‫כולנו היינו ראויים לפטור.‬ ‫השאלה הייתה מי יקבל אותו.‬
‫כן.‬
‫אני ממש בקריז להוסיף כסף לקופת הפרס שלנו…‬
‫אחרי כל הבלגן, כן.‬
‫למה שתזכירי לנו את זה, מליסה?‬ ‫-נכון.‬
‫היא הזכירה את זה.‬ ‫-כי אנחנו זקוקים לזה. אני רעבה לזה.‬
‫מובן שאני מאוכזבת שהקופה ירדה ל-10,000.‬
‫אבל אני לא אפנה‬ ‫אצבע מאשימה לעבר האנה וטוני.‬
‫בכל פעם שיהיה פטור, אני אתאמץ לקבל אותו.‬
‫אני אהיה מוכנה לסכן את הכסף שיהיה בקופה.‬
‫אי אפשר לכמת במספר‬ ‫את ההזדמנות להגיע עד הסוף ולזכות.‬
‫חבר'ה, קיבלתי הודעה מארי.‬
‫מה כתוב?‬
‫"שלום, שחקנים, כשבחרתם ברכב שלכם הבוקר,‬ ‫בחרתם בצוות שלכם למשימה הבאה!"‬
‫יש!‬
‫"כשבחרתם ברכב שלכם הבוקר,‬ ‫בחרתם בצוות שלכם למשימה הבאה!"‬
‫אלוהים.‬
‫"לפני שתגיעו ליעד, עליכם לבחור מתנדב,‬
‫"האדם בעל היכולת הגבוהה ביותר‬ ‫לתפקד תחת לחץ."‬
‫מעניין‬
‫אני שמח כל כך שנכנסנו לרכב הזה.‬
‫אם זה יצריך מאמץ פיזי, אנחנו נמחץ אותם.‬
‫מבחינה שכלית, לדעתי יש לנו חיסרון.‬
‫אפשר לפרש זאת בשתי דרכים.‬
‫ייתכן שמדובר בתפקוד תחת לחץ רגשי.‬
‫אבל אפשר גם לפרש זאת באופן מילולי.‬
‫כן, למשל לחץ אוויר.‬
‫נדמה לי שאני מבין לאן זה הולך.‬ ‫אתם תבחרו בי שוב.‬
‫אני…‬ ‫-לא.‬
‫ראינו איך ניש מתפקד כמנהיג.‬ ‫זה יכול להיות ממש מעצבן.‬
‫אז החלטנו כקבוצה שלא נלך על זה.‬
‫על מה חשבת?‬
‫אני חשה בנוח תחת לחץ,‬ ‫כל עוד לא כרוך בכך מאמץ פיזי.‬
‫כן.‬
‫אני חושבת שזו תהיה סיטואציה של לחץ מנטלי.‬
‫אני חושבת שצריך לבחור במליסה.‬
‫צריך לתפקד תחת לחץ כל הזמן.‬
‫אני ממש נלהבת מההזדמנות להוביל.‬
‫רוב החשודים העיקריים שלי נמצאים ברכב שלי.‬
‫אז האסטרטגיה העיקרית שלי היום‬ ‫תהיה להתבונן.‬
‫זה בסדר מבחינתכן שמליסה תוביל אותנו?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫נבחרת, מליסה. תתכונני.‬ ‫-בסדר. אני בהיכון.‬
‫לדעתי, אם מדובר בלחץ פיזי…‬
‫אנו לא יודעים!‬ ‫-הייתי בוחר בי.‬
‫אם לומר בעדינות, אחרי מה שעשיתם אתמול,‬
‫אנשים לא יאמינו לך.‬
‫אני מוכן להתנדב, פשוט… אם אתם…‬
‫תלוי בכם, אבל אני מוכן.‬ ‫אני פשוט מציע את עצמי, אם אתם…‬
‫אני עם שון.‬
‫אני אבחר בשון.‬ ‫-גם אני.‬
‫אני רוצה את הכוח כדי לוודא שאנחנו ננצח.‬
‫אולי אוכל לבוא במגע‬ ‫עם שחקנים שאינם על הכוונת שלי,‬
‫כדי לבדוק אם יש חבלה כלשהי‬ ‫או מהלכים מחשידים.‬
‫הסכמנו על שון?‬ ‫-אני אשמח.‬
‫שון? טוב. שון, בואו נעשה את זה.‬ ‫-כן, טוב. בסדר.‬
‫נראה לי שהרבה אנשים חושבים שזה אני,‬ ‫והם לא ממש סומכים עליי.‬
‫אני מת על זה.‬
‫ככל שהם מבולבלים יותר,‬
‫כך סביר יותר שהם יטעו בתשובות ויודחו.‬
‫ואו, תראו את זה.‬
‫אני מתרגשת!‬
‫אוי לא.‬ ‫-שון, אחי, אסור לך לאכזב אותנו!‬
‫אנחנו רואים את הבניינים בעודנו מתקרבים,‬ ‫והם נראים כמו מתוך "קינג קונג". זה מטורף.‬
‫ואני חושב, "מה אני עושה פה?"‬
‫תארו לעצכם שנעשה צניחה חופשית.‬ ‫-אל תגיד את זה.‬
‫אל תגיד את זה.‬ ‫-אל תגיד את זה.‬
‫תחזור בך, מייקל!‬ ‫-זה יהיה ממש כיף!‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫הנה ארי.‬
‫הוא נראה ממש מפחיד.‬
‫שלום, ארי.‬
‫ארי!‬
‫מה קורה, ארי?‬ ‫-ארי!‬
‫שלום, צוות. שלום, חפרפרת.‬
‫במשחק הזה, לפעמים אתה צריך לשחק עבור עצמך.‬
‫אבל כדי לזכות במזומן,‬ ‫תצטרכו לעבוד ביחד כצוות,‬
‫מה שמביא אותנו למיקום המדהים הזה.‬
‫ברוכים הבאים לפורסט סיטי.‬
‫פרויקט הפיתוח הזה של דירות יוקרה‬ ‫בשווי מאות מיליארדי דולרים‬
‫משתרע על פני כ-25 קמ"ר‬ ‫במרחק הפלגה קצרה מסינגפור.‬
‫מקום מושלם לבית נופש נוצץ…‬
‫לאלה שיכולים להרשות לעצמם.‬
‫ברוב ימות השנה הם עומדים ריקים.‬
‫איפשהו מעלינו,‬
‫בשתי דירות, חבויים תכשיטים יקרי ערך בכספת.‬
‫מוכן כל כך.‬ ‫-כסף!‬
‫למזלכם, הדיירים מחוץ לעיר.‬ ‫-שטרות של דולרים!‬
‫יפה!‬
‫כלומר,‬
‫לשני הצוותים יש הזדמנות לבצע שוד נועז.‬
‫יפה.‬ ‫-קדימה!‬
‫קדימה!‬
‫יש!‬
‫זה היה די סוריאליסטי.‬
‫ברור שזה לא דבר רגיל למישהי שהיא אימא.‬
‫אז אני כזה, "טוב!"‬
‫למרבה הצער, הבניין הזה מאובטח היטב.‬
‫אבל יש חולשה במערכת.‬
‫אין אזעקות‬
‫במרפסות‬
‫או בחדרי המדרגות‬
‫שמובילים לגג.‬
‫מישהו מפחד מגבהים?‬
‫אני שונא גבהים,‬ ‫ורמת הביטחון שלי צונחת יותר ויותר.‬
‫שון, מליסה,‬
‫הצלחת המשימה הזאת מונחת בעיקר על כתפיכם.‬
‫כראשי הצוותים, אתם תגלשו בחבלים‬ ‫משני צידי הבניין בן 38 הקומות‬
‫כדי לזהות את דירת המטרה.‬
‫כל דירה מסומנת‬ ‫על ידי כיסא אדום שניצב במרפסת.‬
‫עליכם לאתר את הקומה הנכונה,‬ ‫לעדכן את הצוות,‬
‫ולפרוץ פנימה כדי להכניס את כולם.‬
‫אין מצב!‬
‫לא סתם אני גר בבית עם קומה אחת!‬
‫לאחר שתיכנסו, עליכם לאתר את הכספת הנסתרת,‬ ‫לפצח את קוד הגישה,‬
‫ולברוח עם התכשיטים לפני שהזמן יסתיים.‬
‫בכל כספת יש תכשיטים בשווי 10,000 דולר.‬
‫אז אם שני הצוותים יצליחו לבצע את השוד,‬
‫תוכלו להוסיף 20,000 דולר לקופת הפרס.‬
‫יש!‬ ‫-אנחנו זקוקים לזה.‬
‫אתה מסוגל, אחי.‬
‫שון, אתה מסוגל, אחי.‬ ‫-אתה תהיה בטוח לגמרי.‬
‫אתה מסוגל.‬ ‫-ואו.‬
‫לגלוש בחבלים?‬
‫שלושים ושמונה קומות? זה קטלני. זה לא טוב.‬
‫אני לחוץ בטירוף. אני מפחד.‬
‫קטן עלייך. זה יהיה ממש כיף.‬
‫שני הפחדים הכי גדולים שלי‬ ‫הם מקומות צפופים וגבהים.‬
‫את מפחדת מגבהים?‬ ‫-לא היום.‬
‫תעשי את זה מפוחדת. תעשי את זה, אבל מפוחדת.‬
‫אבל שיחקתי פוקר כל חיי,‬
‫ואת חייבת להיות מסוגלת‬ ‫להישאר רגועה תחת לחץ.‬
‫על אף שאני מפחדת,‬ ‫אין לי שום כוונה לחזור בי.‬
‫צוותים, אתם מוכנים?‬ ‫-כן.‬
‫מוכנים.‬
‫בתיקים האלה יש כל מה שתצטרכו‬ ‫כדי להשלים את המשימה.‬
‫אתם תהיו אבודים בלעדיהם,‬
‫אז תקפידו לשמור אותם קרוב.‬
‫יש לכם שעה להיכנס ולצאת עם התכשיטים,‬
‫החל מהרגע שתגיעו לגג.‬
‫בהצלחה. ותזכרו, החפרפרת נמצאת ביניכם.‬
‫קדימה.‬ ‫-טוב, קדימה.‬
‫הוא אצלך, מונא?‬ ‫-הוא אצלי.‬
‫קלי קלות. בואו.‬ ‫-על החיים ועל המוות.‬
‫עבדתי קשה כדי להפוך להיות מנהיג מלידה,‬
‫אם אפשר לקרוא לזה ככה.‬
‫אז ממש קשה להניח למישהו אחר‬ ‫לקחת את תפקיד המנהיג,‬
‫כי כל הזמן אתה חושב,‬
‫"אחד מכם מנסה לקחת ממני את הכסף."‬
‫אבל כל הרצון העז שלי להוביל‬
‫נעלם כשהסתכלתי מעבר לקצה.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫אנחנו מעל הבניינים האלה.‬ ‫-אלוהים.‬
‫אני שמח שזה לא אני.‬ ‫-זה מטורף.‬
‫זה יורד ויורד.‬ ‫-קטן עלייך.‬
‫- שלב 1‬ ‫גלישה בחבלים -‬
‫אין מצב.‬ ‫-את מסוגלת.‬
‫אלוהים, אנחנו בגובה עצום.‬
‫נו, באמת!‬
‫צרחתי מבפנים.‬
‫זה מחריד!‬
‫שלושים ושמונה. זה מספר גדול.‬
‫אין מצב. אני חושב‬ ‫שאף פעם לא הייתי בגובה כזה.‬
‫זה אמיתי בשבילי.‬
‫אני צריך שתתרכז,‬ ‫כי כעת הדברים מתחילים להיות רציניים.‬
‫תסתובב עם הפנים לקיר.‬
‫לא נוח לי.‬
‫תיקח רגע.‬ ‫-תנשום, אחי, אתה בסדר.‬
‫זה עליי? אני לא יכול לעלות.‬
‫רוצה שאתפלל למענך?‬ ‫-לא, זה בסדר. תודה.‬
‫חשבתי שאני הכי חיוור בצוות הזה.‬
‫שון נראה כמו רוח רפאים.‬
‫אני לא יודע‬ ‫אם אפילו נצליח להתחיל את המשימה.‬
‫הדרך לסיים את זה‬ ‫היא למשוך בידית ולהתקדם במורד הבניין.‬
‫טוב. אני מוכנה.‬
‫קדימה, מליסה!‬
‫קטן עלייך.‬
‫אני מתה.‬
‫אני מנסה לא להסתכל למטה.‬
‫בכל דקה, בכל שנייה שחולפת,‬
‫אני מרגישה את הלחץ מתגבר.‬
‫ואם אתחיל להיכנס לפאניקה, זה ייגמר.‬ ‫אני לא אצליח להשלים את זה.‬
‫מושלם.‬ ‫-אם את מפחדת, את מצליחה היטב להסתיר זאת.‬
‫כן.‬ ‫-אני מתחילה לקלוט את זה.‬
‫אלוהים. היא עושה את זה!‬
‫קדימה!‬
‫היא מצליחה בטירוף!‬
‫אל תסתכלי למטה.‬
‫חפשי את הכיסא האדום במרפסת.‬
‫תשתדלי לספור בקול את הקומות‬ ‫דרך מכשיר הקשר.‬
‫קיבלתי. קומה 38 פנויה.‬
‫- מליסה‬ ‫קומה 38 -‬
‫אני לא יודע אם שון התחיל. הוא שם?‬
‫סומכים עליך, שון.‬
‫צוות שון.‬
‫- צוות שון -‬
‫תחשוב על הילדים שלך, אחי.‬
‫אתה תצליח בענק.‬ ‫תעשה זאת למען הילדים. הם צופים בך.‬
‫תודה.‬
‫הם יתלהבו ויגידו, "אבא שלי הצליח בענק".‬ ‫אתה תצליח, מותק.‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן.‬ ‫-תעלה.‬
‫אני מרגיש שאני חייב לתפקד ברגע הזה.‬ ‫אני רוצה שהבנים שלי יהיו גאים בי.‬
‫קדימה, שון.‬
‫קטן עליך, שון.‬
‫לכולנו יש סיבה לרצות לזכות בתוכנית הזאת.‬
‫זו הסיבה שלי.‬
‫אז ברור לי שאני חייב לעשות זאת.‬
‫אתה מצליח.‬ ‫-קדימה. קטן עליך.‬
‫קלי קלות, שון.‬ ‫-קלי קלות. קדימה, מותק.‬
‫אתה מצליח!‬ ‫-נשימות עמוקות.‬
‫אני בסדר? אתה מחזיק אותי?‬
‫איך אני יורד?‬
‫תרד בהליכה. כוח הכבידה.‬
‫אה, ככה. להרים את זה?‬
‫ככה, בסדר.‬ ‫-זהו זה.‬
‫אתה מתקדם יפה, שון.‬
‫אנחנו עוקבים אחריך. אתה מתקדם נהדר.‬
‫הצלחתי להסדיר את הנשימה אחרי שלוש קומות,‬
‫ואז נכנסתי לזה.‬
‫- שון‬ ‫קומה 29 -‬
‫שתיים-תשע.‬
‫עשרים ותשע. קיבלתי.‬
‫שתיים-שמונה.‬
‫- שון‬ ‫-קומה 28 -‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫אנחנו גאים בך!‬
‫אני לא מסוגל להסתכל.‬
‫- שון‬ ‫קומה 23 -‬
‫מייקל ג'ורדן. שתיים-שלוש.‬
‫קטן עליך, שון!‬
‫-קטן עליך, שון! קדימה, גבר!‬
‫עשרים ואחת.‬
‫הוא יורד מהר.‬
‫הוא בטח קרוב.‬
‫תתכוננו לריצה.‬ ‫-תשע עשרה!‬
‫שון, שומע אותי? אתה מתקדם נהדר, אחי.‬
‫קדימה, מליסה!‬
‫- מליסה‬ ‫קומה 24 -‬
‫כמעט.‬
‫לא. טוב, לא בדיוק.‬
‫עברנו חמש קומות.‬ ‫-עניין של המתנה.‬
‫אנחנו פשוט ממתינים.‬
‫הזמן חולף, ובקושי הגענו לחצי הדרך.‬
‫עשרים ושלוש פנויה.‬
‫האם זה בכוונה? אולי. אבל אולי לא.‬
‫- מונא‬ ‫מהנדסת תוכנה -‬
‫כשצריך לעשות כמה דברים במקביל,‬ ‫זה קשה למדי.‬
‫אין כיסא. אני בקומה 19 והיא פנויה.‬
‫- שון - מליסה -‬
‫בחיי, הוא משחק אותה.‬
‫אתה על זה, שון!‬
‫- שון‬ ‫קומה 6 -‬
‫חמש.‬
‫אתה על זה, מותק!‬
‫אתה מתקדם נהדר!‬
‫- שון‬ ‫קומה 4 -‬
‫יו, ארבע.‬
‫יש לי כיסא אדום, גבר. כיסא אדום.‬
‫רוצו!‬
‫לא חשבתי שהוא יצליח לעשות את זה.‬
‫אנחנו בדרך.‬
‫לא האמנתי שהוא הצליח לטפס מעל המעקה,‬ ‫ואז ירד מהר כל כך.‬
‫זה די חשוד בעיניי.‬
‫חשבתי, "זה לא היה קשה בכלל".‬
‫שון, אנחנו מתקרבים לארבע עכשיו.‬
‫אנחנו דופקים, שון, שומע אותנו?‬
‫אני על זה. אני מגיע.‬
‫הוא שם?‬ ‫-כן, שמעתי צהלות וצעקות.‬
‫כן.‬ ‫-טוב, אז הוא הצליח.‬
‫אני לא חושב שהיא תוכל להתקדם מהר יותר.‬ ‫-שמונה עשרה פנויה, והרוח מתחזקת.‬
‫תיזהרי.‬
‫זה קשה, מבחינת הזווית.‬
‫קדימה!‬
‫כן! כל הכבוד, גבר! גאה בך!‬ ‫-בואו ניגש לעבודה.‬
‫ברכותיי, שחקנים. השלב הראשון הושלם.‬
‫כעת עליכם לאתר את הכספת בחדר השינה‬ ‫ולפתוח אותה כדי לצאת משם עם התכשיטים.‬
‫ותזכרו, ברשותכם כל מה שנדרש כדי להצליח.‬
‫אם תעבדו בחוכמה, ההצלחה במשימה מובטחת.‬
‫מה יש שם?‬
‫יש לנו כפפות, בקבוק מים, פנס.‬ ‫-בסדר. הבנתי.‬
‫בהחלט נצטרך את זה. טוב, בואו נתחיל.‬
‫אנחנו מבזבזים זמן.‬ ‫-תתחילו לחפש.‬
‫בואו נמצא את הכספת.‬
‫קדימה. מי מוצא אותה?‬
‫טוב, זה חדר השינה הראשי.‬ ‫זה כנראה המקום שבו היא תהיה.‬
‫כספת.‬
‫מצאתי את הכספת!‬
‫איפה אתה?‬ ‫-אני בחדר ההלבשה.‬
‫חדר ה… הנה אתה.‬ ‫-הארון.‬
‫כתוב, "כספת לשמירת חפצים.‬ ‫נעולה עם קוד בן ארבע ספרות".‬
‫"שלושה ניסיונות כושלים יפעילו את האזעקה."‬
‫צוות, סביבכם מפוזרים מספרים שונים.‬
‫גלו אילו מהם משמעותיים,‬
‫ואז תוכלו ליהנות מזוהר התכשיטים האלה.‬
‫תחפשו מספרים.‬
‫חמש ושלוש על השולחן.‬ ‫-יש לי בקבוק מים עם תשע ושש.‬
‫יש שעון שמראה יום שבת, ארבעה באפריל.‬
‫אחי, יש מספרים בכל מקום.‬
‫אני לא מרוצה מזה.‬
‫יש גם מספרים על כלי האחסון הזה.‬
‫המשחק הזה נהיה קשה יותר בכל שנייה.‬
‫אפשר ליצור המון צירופים שונים‬
‫עם ארבעה מספרים אקראיים.‬
‫מה לעזאזל המשמעות של כל המספרים האלה?‬
‫חשבתי, "טוב, אנחנו מפספסים משהו".‬
‫לפנס הזה יש קשר למשהו.‬
‫אני עדיין מרגישה שאנחנו בהתחלה.‬
‫איפה הסוללות לפנס?‬
‫מליסה, קדימה! מה מצבנו מבחינת הזמן?‬
‫כתוב 33?‬ ‫-כן.‬
‫הלוואי שהיא הייתה מתקדמת מהר יותר.‬
‫היא די רחוקה עכשיו.‬
‫אני תפוסה?‬
‫זה כל כך מפחיד, חבר'ה.‬
‫את עושה עבודה מדהימה, מותק.‬ ‫-תמשיכי!‬
‫נראה שתשע פנויה.‬
‫זה לא ספרינט.‬
‫אני ממש מפחדת מגבהים.‬
‫וברור לי שאם אפספס את הכיסא האדום,‬ ‫אצטרך לעשות את הכול מחדש.‬
‫חמש פנויה. יהיו לכם הרבה מדרגות לרדת‬ ‫כשיגיע הזמן לרוץ.‬
‫זה בארבע. כיסא אדום בארבע.‬
‫אנחנו בדרך.‬ ‫-קדימה!‬
‫בואו נזוז. קחי את התיק.‬
‫אני ממוקד.‬
‫מעולם לא חשתי הקלה גדולה יותר.‬ ‫מנצחים במרוץ לאט ובטוח.‬
‫מליסה, אנחנו מתקרבים לקומה ארבע.‬
‫טוב, נהדר. אני עומדת ליד הדלת.‬
‫יפה!‬
‫כל הכבוד! הצלחת!‬
‫טוב, בואו לא נתרגש יותר מדי.‬ ‫-בסדר.‬
‫בואו נחשוב מה לעשות.‬
‫צריך לאתר את הכספת. אני אזיז את הבגדים.‬
‫אל תיגעו בכספת אם אתן מוצאות אותה.‬
‫מצאת פה משהו?‬ ‫-עוד לא.‬
‫אני חושבת שהכספת אמורה להיות בחדר ההורים.‬
‫כל מי שצפה באיזשהו סרט שוד, יודע…‬
‫היא חייבת להיות כאן איפשהו.‬
‫שהכספת נמצאת מאחורי תמונה!‬
‫מצאתי אותה!‬
‫מה?‬ ‫-איפה?‬
‫הכספת!‬
‫בחייכם! הייתי נלהבת בטירוף.‬
‫כן.‬ ‫-"כספת לשמירת חפצים".‬
‫"קוד בן ארבע ספרות."‬ ‫-"שלושה ניסיונות כושלים יפעילו את האזעקה."‬
‫תוכלו למצוא שפע של מספרים ברחבי הדירה,‬ ‫אבל רק חלק מהם יעזרו.‬
‫עליכם לזהות את המתאימים לפיצוח הקוד.‬
‫ותזכרו, ברשותכם כל מה שנדרש כדי להצליח.‬
‫בהצלחה, שחקנים. זה הזמן שלכם לככב.‬
‫תביאו את הרמזים לשולחן‬ ‫כדי שנוכל לקבץ אותם.‬
‫תור לרופא בשלוש!‬
‫תור לרופא בשלוש?‬ ‫-שלוש בצהריים.‬
‫מצאתי סוללות.‬
‫כבר בהתחלה ברור לנו שלא יהיה פשוט כל כך.‬
‫יש מספרים בכל מקום!‬
‫מה יש שם?‬ ‫-תקבצו את הרמזים.‬
‫שמונים ושמונה.‬
‫יש כמות של מספרים‬ ‫מוקפים בעיגול, מודגשים ומוצגים‬
‫יותר ממה שאנחנו צריכים.‬
‫מתמודד 304.‬
‫אנחנו לא מתקרבים לפענוח הקוד.‬
‫טוב, אז האדם הזה משחק פוקר.‬
‫אנחנו מפספסים משהו.‬
‫והזמן מתחיל לאזול.‬
‫- צוות מליסה‬ ‫ניסיונות שנותרו 3 -‬
‫אחי, יש מספרים בכל מקום.‬
‫- הדירה של שון -‬
‫אנחנו מפספסים משהו ברור.‬ ‫אין מצב שצריך סתם לנחש.‬
‫יש לי 63 ו-97 על פריטי מוזיקה בחדר השינה.‬
‫אם מישהו רוצה לרשום זאת לפניו.‬
‫אנחנו מנסים להבין מהו הצירוף האפשרי.‬
‫אבל אני מחזיק בפנס. לפנס הזה יש משמעות.‬
‫יש עוד סוללות אדומות איפשהו?‬
‫סוללות?‬ ‫-עוד סוללה בגודל דאבל איי?‬
‫נו, באמת, זה לא אמיתי.‬
‫אחי, תעזוב את הדבר הזה. הדבר הזה חסר ערך.‬
‫זה לא היה הגיוני.‬
‫לפנס הזה יש תפקיד.‬
‫היו סוללות בכל רחבי הדירה.‬
‫יש לך שם סוללות, נכון?‬
‫אני חושב שיש סיבה לכך שהן כאן.‬
‫בבקשה.‬ ‫-זה אור שחור.‬
‫תכבו את כל האורות.‬ ‫-תכבו את כל האורות! הבנו את העניין.‬
‫אני כזה, "מה?" לעזאזל.‬
‫זה סוג של אור שיראה טביעות אצבעות,‬
‫או שיראה משהו על משהו.‬
‫תכוון לכאן. בוא נחפש טביעות אצבע… הנה זה!‬
‫הנה זה.‬ ‫-שלוש-ארבע-שש-שמונה.‬
‫אחי! עלינו על משהו!‬
‫זה יכול להיות פשוט שלוש-ארבע-שש-שמונה,‬ ‫ממש מול העיניים שלנו.‬
‫טוב, ננסה שלוש-ארבע-שש-שמונה.‬
‫שלוש-ארבע-שש-שמונה.‬
‫תלחץ.‬ ‫-סולמית.‬
‫לא.‬ ‫-בחיי שחשבתי שזה הקוד.‬
‫כמה צירופים אפשר לעשות עם ארבעה…‬ ‫-אחי, מספר האפשרויות מטורף.‬
‫לא, כמה צירופים אפשר לעשות עם ארבעה?‬
‫יותר מדי.‬ ‫-יותר מדי!‬
‫יש 24 צירופים אפשריים,‬
‫ונותרו לנו שני ניחושים בלבד.‬
‫אני מלאס וגאס. אלה סיכויים נוראיים.‬
‫הרמז נמצא איפשהו מול העיניים שלנו, ואני…‬
‫אבל הרגשתי שיש משהו מעבר לכך.‬
‫חייב להיות. אני מפספס משהו.‬
‫אני אומר לכם,‬ ‫הרמז נמצא ממש מול העיניים שלנו.‬
‫מצאנו את הכספת.‬ ‫נותר לנו רק למצוא את המספר.‬
‫אם פתחתם דלת או מגירה,‬ ‫תשאירו אותה פתוחה כדי שלא נבזבז זמן.‬
‫חכם.‬
‫כל רמז תביאו לשולחן הרמזים.‬ ‫אנחנו רוצים לקבץ את הכול.‬
‫למה יש כל כך הרבה סוללות?‬
‫לסוללות יש משמעות.‬
‫יש המון דואר. מה יש כאן?‬
‫- סודי -‬
‫פגישה קבוצתית במטבח.‬
‫"בתוך המעטפה הזו יש רמז שיעזור לכם להצליח.‬
‫"הוא יעלה 5,000 דולר‬ ‫מסכום הזכייה שלכם היום."‬
‫זה חצי מהסכום.‬ ‫-בואו נשמור את זה כמוצא אחרון.‬
‫אבל זו ההחלטה שלנו…‬
‫אני אשמור את זה.‬ ‫-נשמור את זה כמוצא אחרון.‬
‫לא רציתי לפתוח את הרמז.‬ ‫אני יכולה לפתור את זה.‬
‫ברור לי שאוכל לפתור את זה.‬
‫זהו האתגר הפנימי שלי.‬
‫האם אוכל להיות חוקרת מצליחה בלי טכנולוגיה?‬
‫טוב, אני כותבת הכול.‬
‫כל מה שעברנו עליו ונכתב יהיה כאן. בסדר?‬
‫נהדר.‬
‫מדליה, עשר.‬
‫שלוש-אפס-ארבע, כובע ים.‬
‫מצאתי פתקים על המקרר, דיאנה!‬
‫זו רשימת קניות. "12 ביצים" מוקף בעיגול.‬
‫יש לנו 12 פעמיים.‬
‫יש 12 ו-15 על פיסת הנייר שם.‬
‫מוקף בעיגול.‬ ‫-שתים עשרה מוקף בעיגול?‬
‫בסדר, אז 12.‬
‫טוב, מספר 12 חשוב.‬
‫אנחנו מסוגלים. אין צורך ברמז.‬
‫אולי נוכל להשתמש ב…‬
‫חבר'ה! אתם חושבים שיש כאן משהו?‬
‫כן, זה בטח רעיון טוב.‬
‫טוב, יש לנו כפפות…‬ ‫-פנס.‬
‫סוללות.‬
‫יש לנו כאן סוללות דאבל-די.‬ ‫-לכי על זה.‬
‫תדליקי אותו. אולי הוא מקרין משהו.‬ ‫-כן.‬
‫טוב, הוא כחול.‬
‫הוא כחול! קדימה!‬ ‫-זה אולטרה-סגול.‬
‫תגידו לי איפה לדעתכם עליי לחפש.‬
‫בואו נחשוב מה האולטרה-סגול יעשה.‬
‫חייב להיות מסר נסתר איפשהו.‬
‫מגבות?‬
‫כדורגל, אולי.‬
‫מה עם האולטרה-סגול?‬ ‫-כלום בינתיים.‬
‫רק רגע.‬
‫אלוהים, 95…‬
‫נדלק.‬
‫שום דבר אחר לא זוהר כמו ה-95 הזה.‬
‫תשעים וחמש הוא בטח מספר.‬
‫היי, די! תוכלי לנסות את האור כאן?‬
‫מה קורה?‬ ‫-תנסו את האור כאן.‬
‫איפה את?‬
‫בוא נראה.‬
‫אלוהים.‬ ‫-טביעות אצבעות?‬
‫יש טביעות אצבעות על המספרים! חבר'ה!‬
‫אחת, שתיים, חמש ותשע.‬
‫אז עלינו למצוא את הסדר הנכון.‬ ‫-שתים עשרה-תשע-חמש.‬
‫אני חושבת שאחת-שתיים.‬
‫למה? תסבירי לנו.‬ ‫-כי 12 מוקף בעיגול.‬
‫נכון.‬ ‫-יש 95 על הספר.‬
‫ואז 95 חרוט, אז אחת-שתיים-תשע-חמש.‬
‫זה חייב להיות 12 ו-95 או 95 ו-12.‬ ‫זה חייב להיות.‬
‫אז 12 ו-95.‬ ‫-אחת-שתיים-תשע-חמש.‬
‫בואו ננסה. קדימה.‬ ‫-מוכנים?‬
‫כן?‬
‫- קוד הכספת -‬
‫לא.‬ ‫-זה בסדר. זה הניסיון הראשון.‬
‫אז בואו נחליף ביניהם.‬ ‫תשע-חמש-אחת-שתיים, לא?‬
‫זה חייב להיות הקוד. זהו זה.‬
‫תשע… כן.‬ ‫-תשע-חמש-אחת-שתיים. נכון?‬
‫ואז סולמית.‬
‫כן, סולמית. עשינו סולמית בפעם הקודמת?‬ ‫-כן.‬
‫בבקשה שזה יצליח.‬
‫- קוד הכספת -‬
‫לא!‬
‫טוב. מה נעשה עכשיו?‬ ‫צריך לשקול ברצינות לפתוח את הרמז.‬
‫הייתי משוכנעת לחלוטין שזה המספר.‬
‫אנחנו בטח מפספסים משהו.‬
‫אני מתחרפנת.‬
‫- צוות מליסה‬ ‫ניסיונות שנותרו 1 -‬
‫מה לעזאזל אנחנו מפספסים?‬
‫בחיי, אין לי מושג. אני אבוד.‬
‫תזכיר לי מה היו המספרים?‬ ‫-הם מודגשים. שלוש-ארבע-שש-שמונה.‬
‫ניסיתם להשתמש באור השחור במקומות אחרים?‬
‫אין פה כלום.‬
‫נהדר שהצלחנו להפעיל את הפנס,‬ ‫אבל קיבלנו ארבעה מספרים,‬
‫וניתן ליצור המון צירופים שונים‬ ‫מארבעה מספרים.‬
‫התחושה היא שלא ממש התקדמנו.‬
‫שלוש-ארבע-שמונה.‬
‫כל השעונים מראים 3:48.‬
‫הטמפרטורה על המקרר נקבעה על שמונה,‬ ‫אם זה אומר משהו.‬
‫לא היה שום היגיון בטירוף.‬
‫אנחנו מפספסים משהו. אני לא יודעת מה.‬
‫יש איזשהו דפוס שחוזר על עצמו?‬
‫אז יש לנו שלוש ו-48,‬ ‫השעה הזאת מופיעה בכל מקום.‬
‫טוב, השעה היא 3:48.‬
‫אבל מאיפה מגיע שש?‬
‫אני אכתוב אותה לפני ואחרי שלוש-ארבע-שמונה,‬
‫כי אנחנו יודעים מהו הסדר של אלה.‬
‫שלוש-48 בכל מקום. בכל שעון, 3:48.‬
‫אולי המיקום של הספרה שש זה הדבר שחסר לנו.‬
‫אז את חושבת שזה שלוש-ארבע-שמונה-שש‬ ‫או שש-שלוש-ארבע-שמונה?‬
‫אני לא יודעת, אבל אני חושבת שנוכל לנסות.‬
‫אני אוהב את הניחושים האלה.‬
‫נראה לי ששנינו די משוכנעים‬ ‫שזה אחד מהשניים.‬
‫אפשר לנסות את שניהם.‬
‫איזה צירוף את עושה?‬
‫נראה לי שש-שלוש-ארבע-שמונה.‬
‫- קוד כספת -‬
‫יופי, אז נותר לנו ניחוש אחד.‬ ‫-בסדר.‬
‫רוצים שאנסה את השני?‬
‫אני מעדיף לחכות. בואו נעבור על הכול שוב‬ ‫ונראה אם נצליח למצוא משהו,‬
‫כי אני חושב שאנחנו מפספסים משהו.‬
‫אז זה לא שש-שלוש-ארבע-שמונה.‬
‫עכשיו אני לא יודעת‬ ‫אם כדאי לנסות את הצירוף השני.‬
‫שלוש-ארבע-שמונה התאים,‬ ‫אבל האם זה נועד לבלבל אותנו?‬
‫- צוות שון‬ ‫ניסיונות שנותרו 1 -‬
‫יש לנו את ארבעת המספרים, נכון?‬ ‫אנחנו יודעים שהם אחת, שתיים, חמש ותשע.‬
‫ניסינו אחת-שתיים-תשע-חמש‬ ‫ותשע-חמש-אחת-שתיים.‬
‫המספר 95 היה מודגש על הספר.‬ ‫-נכון.‬
‫כלומר 95 חייב להיות מספר.‬
‫אם המספר על הספר היה מודגש,‬
‫בואו נראה מה עוד מודגש.‬
‫מספרים, חבר'ה.‬ ‫-כבר בדקנו מאחורי הציור הזה.‬
‫אני בטח טועה לגבי 12.‬
‫צריך לוותר על 12.‬
‫כל דבר עם מספרים נמצא על הדלפק.‬
‫בסדר.‬ ‫-ארבעים ושמונה. מה עם 48?‬
‫שום דבר.‬ ‫-אני לא מרגישה כלום.‬
‫זה חייב להיות זוהר.‬ ‫זה חייב להיות מספר זוהר.‬
‫הארנו בפנס על התעודה?‬
‫כן, הארתי.‬ ‫-כן.‬
‫תאירי על… זה חרוט.‬
‫אני חושב שזה חלק מזה, חבר'ה.‬ ‫אני חושב שזה שתיים-אחת-תשע-חמש.‬
‫זה היה מעצבן.‬
‫רציתי לעשות את זה,‬ ‫אבל הוא כל כך… הוא מתעקש לעשות הכול.‬
‫אלה שני המספרים שלנו.‬
‫זה נועד לזהור.‬
‫זה 21 ו-95 או 95 ו-21.‬
‫יש לנו ניסיון אחד בלבד.‬
‫כן. אז עכשיו זה רק עניין של מזל.‬ ‫אני מציע שנשתמש ברמז.‬
‫להשתמש ברמז.‬ ‫-נשתמש ברמז.‬
‫בואו נעשה את זה.‬
‫כן. קדימה.‬ ‫-זהו זה.‬
‫לא רציתי לפתוח את הרמז, אבל זרמתי עם זה.‬
‫"בתוך המעטפה…" בסדר, 5,000?‬
‫בבקשה תהיה משהו חדש.‬
‫"התשובה נמצאת בהטלת אור על החשדות שלכם."‬
‫לא! זה אותו רמז.‬ ‫-אנחנו כבר יודעים את זה.‬
‫זה כבר ידוע!‬
‫אנחנו די מאוכזבים.‬
‫אבל למרות שאני מביטה בכולם,‬ ‫אני בוחנת את ניש.‬
‫של מי היה הרעיון לפתוח את הרמז?‬
‫הרי זו מתנה נהדרת עבור החפרפרת.‬
‫לקבל הזדמנות שבה צריך בסך הכול לפתוח משהו,‬
‫ואז להוריד 5,000 דולר,‬
‫ובנוסף אפשר לטעון שזה נועד לעזור לצוות.‬
‫"התשובה נמצאת בהטלת אור…"‬
‫ואני חושב שהכוונה היא פשוט להשתמש בפנס.‬
‫אבל זו יכולה להיות גם התנהגות‬
‫של שחקן שרוצה להוסיף כסף לקופה.‬
‫כך או כך, הרגע הפסדנו חצי מהכסף שלנו,‬
‫אם ננצח במשימה, וזה לא עזר לנו בכלל.‬
‫אז במה נבחר? 21 ו-95 או 95 ו-21?‬
‫בשלב הזה, עדיף להטיל מטבע.‬
‫זה לא משנה.‬ ‫-לא, אחי.‬
‫אז נשאר לנו ניחוש אחד.‬
‫3:48 זו השעה.‬
‫אז שש-שלוש-ארבע-שמונה…‬ ‫-שש יהיה לפני זה או אחרי זה.‬
‫זה שלוש-ארבע-שמונה-שש‬ ‫או שש-שלוש-ארבע-שמונה?‬
‫ניסיתי שש-שלוש-ארבע-שמונה.‬
‫כן.‬
‫זה בטח אחד מהשניים,‬
‫ואם זה לא הראשון, אז זה יהיה השני.‬
‫אז זה לא שש-שלוש-ארבע-שמונה.‬
‫אז נעביר את שש לסוף.‬
‫שלוש-ארבע-שמונה-שש.‬
‫רוצים לנסות? שלוש-ארבע-שמונה-שש?‬
‫בסדר.‬
‫זה בסדר. אם זו התחושה שלך, לך על זה,‬
‫ואם אתה מתחבר לזה, לך על זה. תהיה קולני.‬
‫אני רוצה את הכסף. אני כל כך רוצה את הכסף.‬
‫אני מרגישה על סף הקאה מרוב לחץ.‬
‫שלוש…‬ ‫-שלוש, ארבע…‬
‫שמונה, שש.‬ ‫-שמונה, שש.‬
‫לא!‬
‫בחיי.‬
‫אופס.‬
‫חשבנו שיש לנו את זה, אז…‬
‫אני לא יודעת איפה טעינו.‬
‫זה היה ניסיון נואש, ואני לא מאשים אף אחד,‬
‫כי כולנו היינו בחדר השינה הראשי.‬
‫אף אחד לא הסיט את היד של האנה או אמר "לא".‬
‫פישלנו.‬
‫אבל במקביל, אתה כזה,‬
‫"למה המוח שלך פולט את המספרים האלה?"‬
‫אני חושב שאנחנו הראשונים שחוזרים.‬
‫אני מקווה שהם הצליחו.‬
‫זו הייתה טעות, או שניסית להיות ערמומית?‬
‫אתה פשוט לא יודע. זה קשה.‬
‫איך ייתכן שזה לא היה הקוד?‬ ‫אני מבולבלת כל כך.‬
‫אני לא מאמינה שאיבדנו את זה.‬
‫חבר'ה, נותר לנו ניסיון אחד,‬ ‫אז זה הרגע, כן?‬
‫יש לנו 95, יש לנו 21.‬
‫אז עכשיו זה רק עניין של מזל‬ ‫בין 21 ו-95 לבין 95 ו-21.‬
‫מצאתי מטבע.‬
‫סימן ה-50 יהיה 21 ו-95,‬ ‫והצד השני יהיה 95 ו-21.‬
‫הבטן שלי פשוט צנחה.‬
‫זה ניחוש. זה ניחוש מחורבן.‬
‫21 ו-95, 95 ו-21. הנה זה בא.‬
‫רגע האמת.‬
‫זה 95 ו-21.‬ ‫-בסדר.‬
‫הטלתי את המטבע, אז אני אעשה זאת.‬
‫אנחנו מוכנים לזה?‬ ‫-לא.‬
‫בואו נעשה את זה.‬ ‫-זה חייב לקרות.‬
‫19 ו-52, מותק.‬
‫תשעים וחמש, 21.‬
‫יש!‬
‫אין מצב!‬ ‫-אלוהים!‬
‫תביאו את התיק!‬ ‫-תביאו את התיק! צריכים לזוז!‬
‫אלוהים!‬ ‫-תוודאי שאנחנו לוקחים הכול.‬
‫זה בלתי נתפס בעיניי שהחלטנו לפי הטלת מטבע.‬
‫הצלחנו! היי!‬
‫וזה היה בשנייה האחרונה!‬
‫אבל כשבוחנים זאת מקרוב,‬
‫ניש הוא בעיקר מי שמושך בחוטים.‬
‫אני חושבת שאם הוא באמת החפרפרת,‬ ‫זו תהיה הטעיה כפולה מבריקה.‬
‫שחקנים, ברוכים השבים.‬
‫מי הביא לי תכשיטים?‬ ‫-אנחנו.‬
‫יופי. תביאו אותם. תראו לי.‬
‫זה הדבר האמיתי.‬ ‫-נוצצים.‬
‫מהמם.‬
‫תראו את הערמה היפה והנוצצת הזאת.‬
‫עם זאת, אני מבין שהשתמשתם ברמז.‬
‫נכון.‬ ‫-כן.‬
‫אז זה שווה 5,000 דולר.‬
‫כן.‬ ‫-לא ה-10,000 שהייתם יכולים לקבל.‬
‫לא.‬ ‫-נכון.‬
‫הצוות של שון.‬
‫שלום.‬ ‫-היי.‬
‫מה יש לכם בשבילי?‬
‫אכזבנו אותך.‬ ‫-כן, כך נראה.‬
‫אפס דולר לקופת הפרס.‬ ‫-נכון.‬
‫התפקיד של החפרפרת הוא לחבל‬
‫ולגרום לשחקנים להפסיד כסף מהקופה.‬
‫אני לא סומכת על אף אחד מהשחקנים האלה.‬
‫כולכם הבנתם למה נתתי לכם את האור השחור?‬
‫היו הרבה מספרים בדירות האלה.‬ ‫-נכון.‬
‫המספרים היחידים שהוארו באור השחור‬
‫היו הרמזים שנועדו לשמש לפיצוח הקוד.‬
‫מצאתם את המספרים על הכספת,‬
‫אבל לא הבחנתם שה-63 על דפי התווים‬
‫וה-48 על השעון הודגשו גם כן.‬
‫אפשר לשלב את הזוגות האלה בשתי דרכים בלבד,‬
‫והקוד הנכון היה 48 ו-63.‬
‫חשבתי, "לא, זה לא יכול להיות".‬
‫ייתכן שהייתי צריך להתעמק בזה קצת יותר.‬
‫הצלחתם למצוא אחד מהם?‬
‫לא.‬ ‫-לא הצלחתם למצוא אף מספר מודגש?‬
‫לא.‬
‫כולם ראו אותי מתרוצץ בדירה עם הפנס.‬
‫אני לא חושב שקיו חיבל במשהו עם הפנס.‬
‫אני חושב שזו הייתה טעות אנוש.‬
‫אבל הוא לא תרם שום דבר לטובת החקירה.‬
‫אני רוצה לבטוח בו, אבל אולי לא.‬
‫ברכות על הזכייה ב-5,000 דולר.‬
‫קופת הפרס שלכם עומדת כעת על 15,000 דולר.‬
‫הודות להצלחה החלקית של הצוות של מליסה.‬
‫אין כמו יום מפרך של פריצה לדירה‬
‫כדי לפתח תיאבון.‬
‫תתארגנו, תנוחו קצת‬ ‫ונתראה אחר כך לארוחת ערב.‬
‫אבל אל תאחרו.‬ ‫זו תהיה ארוחה שלא תשכחו לעולם.‬
‫אחרי המשימה הזאת,‬ ‫אני מרגישה שאני בדרך הנכונה.‬
‫תחושת הבטן אומרת שזה ניש.‬
‫טוב, בואו נלך לאכול ארוחת ערב.‬
‫אבל קל כל כך להיסחף במשחק.‬
‫אני צריכה לברר עוד מידע.‬
‫מה קורה?‬
‫מה קורה, אחי?‬ ‫-מדברים על החמור.‬
‫אנחנו מלכלכים?‬
‫הנה זה! נהדר.‬ ‫-טוב.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫זה הדייט הראשון שלנו, מייקל?‬ ‫-אני חושב שזה הדייט הראשון שלנו.‬
‫זה חמוד. לחיים.‬
‫אז מה חשבת על המשימה?‬
‫חשבתי שעשינו עבודה טובה.‬
‫הצוות שלנו עבד טוב מאוד ביחד.‬
‫אבל מה חשבת על הקבוצה השנייה?‬
‫הם לא השיגו כלום!‬
‫נכון. והם יצאו ממש מוקדם.‬
‫זו תחושה מוזרה כשאת ליד כולם,‬
‫כי את רוצה לנהל שיחות אותנטיות,‬
‫אבל אז את פשוט תוהה,‬
‫"האם אותו אדם‬ ‫מנסה להוביל את השיחה לכיוון מסוים‬
‫"כדי להשיג מידע על האחרים?"‬
‫חברים לגלישה בחבלים לכל החיים.‬ ‫אנשים לא מעריכים זאת מספיק.‬
‫אם היה איזשהו חשד לגביי…‬ ‫-לא.‬
‫כי לא רציתי לעשות את זה.‬
‫אם אחד מכם החפרפרת, אתם מוצלחים במיוחד.‬
‫כן. זה מטורף.‬
‫שון המסכן.‬ ‫סתם נאלץ להיתלות על צד של בניין.‬
‫אמרתם שנחזיר את הכסף,‬ ‫והצלחנו להחזיר 5,000.‬
‫ובהטלת מטבע.‬
‫לפחות הם עשו את העבודה.‬
‫כולנו היינו אשמים.‬
‫כולנו התרגשנו מאוד‬ ‫מהאפשרות שהצלחנו לפצח את הקוד.‬
‫אנחנו צוות של כוח, לא של מוח.‬
‫אילו זה היה אתגר פיזי יותר,‬ ‫למשל מי יכול לעלות במדרגות הכי מהר,‬
‫אני בטוחה שהיינו יכולים לזכות בכסף.‬
‫אבל… כן.‬
‫אני רוצה לעשות קניות.‬ ‫יש להם חנויות נחמדות.‬
‫אני בטוח שהאוכל כאן מעולה.‬ ‫-האוכל אמור להיות ממש טוב.‬
‫יו, זה מהמם.‬ ‫-אחרייך.‬
‫תראו את ארי!‬
‫בואו.‬ ‫-מה קורה, ארי?‬
‫ארי!‬
‫הגענו למסעדה, האווירה טובה.‬
‫יש משקאות, המון אוכל…‬
‫ברוכים הבאים, תיכנסו.‬
‫שבו.‬ ‫-אני אשב לידך, ארי.‬
‫אני די רעב, אני חייב להודות.‬
‫אז אנחנו כזה, "יו, זהו זה".‬
‫זו הפעם האחרונה שכולכם תהיו ביחד,‬ ‫אז תשתדלו ליהנות.‬
‫זו הארוחה האחרונה של אחד מכם.‬
‫בקרוב תצטרכו לגשת לשאלון ההדחה.‬
‫אבל קודם כול, הנה המשימה הבאה שלכם.‬
‫אני כזה, "אוי, לא".‬
‫מה עומד לקרות?‬
‫אתם עשרה,‬
‫וביקשתי שיגישו לכם עוגיות מזל.‬
‫חמש מהן מכילות סכומי כסף לקופת הפרס,‬
‫וחמש מכילות פטורים.‬
‫ואו.‬
‫חמש?‬
‫זה חצי מאיתנו.‬
‫אפשר ממש לשמוע את חריקת התקליט.‬
‫אני צריך משקה.‬
‫אם חמישה אנשים יקבלו פטור,‬ ‫ואני לא אהיה אחד מהם,‬
‫הסיכויים שלי לשרוד את השאלון‬ ‫יהיו נמוכים להחריד.‬
‫זה לא טוב. אני לא אוהב את התחושה הזאת.‬
‫מצד אחד, מובן שאני רוצה את הפטור.‬
‫אבל מצד שני,‬
‫יש הרבה אנשים סביב השולחן‬ ‫שאני בכלל לא רוצה שיקבלו את הפטור.‬
‫אני רוצה שהם ייגשו לשאלון.‬
‫בסדר.‬
‫בכל סיבוב תבחרו‬ ‫לסלק מהשולחן שחקן ואת העוגייה שלו‬
‫עד שישארו רק חמישה מכם.‬
‫כן.‬
‫מי שישאר בסוף עם סכומי כסף,‬ ‫יוסיף אותם לקופת הפרס.‬
‫אבל מי שישאר בסוף עם פטור,‬ ‫יהיה מוגן מפני הדחה.‬
‫זה משחק פשוט של אמת ושקרים.‬
‫אני מתרגש לקראת המשימה הזאת,‬ ‫כי זה נותן לי הזדמנות‬
‫להתבונן בכולם ולבחון כמה הם יודעים לשקר.‬
‫אם תצליחו לבחור נכון,‬ ‫תוכלו להגדיל את קופת הפרס פי יותר משלושה‬
‫עם 50,000 דולר נוספים.‬
‫אנחנו זקוקים לזה נואשות.‬ ‫-כן, אנחנו זקוקים לזה נואשות.‬
‫הגיע הזמן לבחור את העוגייה שלכם.‬
‫בהצלחה לכולם.‬
‫וזכרו, המזל מאיר פנים לאמיצים.‬
‫חמישה אנשים צריכים לשקר את דרכם לפטור.‬
‫זה ישנה את המשחק באופן קיצוני.‬
‫כסף.‬
‫אני די בטוח שאוכל לדעת מי משקר‬
‫ומי דובר אמת.‬
‫מובן שאשמח להשיג את הפטור.‬ ‫זה כרטיס חופשי למשימה הבאה.‬
‫כל אדם שפוי ילך על זה.‬
‫ולבסוף, מייק.‬
‫אני תוהה איזו מהן כדאי לי לקחת.‬
‫אם תהיה לי הזדמנות להשיג אותו, אנצל אותה.‬
‫טוב, שחקנים, הגיע הזמן לגלות‬ ‫מה כולכם קיבלתם.‬
‫קדימה.‬
‫יש לי 5,000.‬
‫גם לי יש 5,000.‬ ‫-כן, גם לי יש 5,000.‬
‫יש לנו שלוש פעמים 5,000.‬ ‫-גם לי יש 5,000.‬
‫דיאנה, מליסה, מייקל וקיו.‬
‫אני יכול לספר לכם‬ ‫שרק שתי עוגיות מכילות 5,000.‬
‫אז שניים מכם משקרים.‬
‫ברור שלכל מי שקיבל פטור יש אינטרס לשקר.‬
‫רק כדי שיהיה ברור, זו האסטרטגיה פה, נכון?‬
‫אני אעשה את זה פשוט וממש קיצוני.‬
‫אני נשבע בחיים של אבי ואימי שיש לי 10 אלף.‬
‫יש לי 10,000.‬
‫גם לי יש 10 אלף.‬
‫זה מעניין, כי בדרך כלל,‬ ‫אלה שיש להם תשובה מיידית כבר בהתחלה‬
‫הם אלה שמשקרים.‬
‫חיכיתי לראות כמה אנשים יטענו‬ ‫שיש להם 10,000 דולר כמוני.‬
‫בחיי! 10 אלף מלהיטים את העניינים.‬
‫שון, ניש, האנה ומונא‬ ‫טוענים שיש להם 10 אלף,‬
‫אבל רק שתי עוגיות מכילות את הסכום הזה.‬
‫יש לי 20 אלף. אני מעדיף שנשמור אותם.‬
‫אם תרצו לבחור בי,‬ ‫אראה לכם חותמת אדומה שכתוב עליה 20 אלף,‬
‫כולנו נרגיש כמו אידיוטים.‬
‫היא בטח אדומה עם אותיות לבנות.‬
‫מה קיבלת, ראיין?‬
‫עשרים.‬
‫לי יש את ה-20 אלף.‬
‫אני יודע במי אבחר ראשון.‬
‫טוני וראיין טוענים שקיבלו 20 אלף.‬
‫אחד מכם ודאי קיבל פטור.‬
‫רק שניים קיבלו 20,000. בואו נבחר בו.‬
‫אני קיבלתי פטור. אני חייבת לנסות.‬
‫אז ההימור הכי טוב שלי היה ללכת נגד טוני,‬
‫כי אני יודעת שיש אנשים שלא בוטחים בו.‬
‫טוני, אני רוצה להאמין שיש לך 20 אלף.‬
‫עם זאת, אתמול…‬ ‫-זה הולך להיות גרוע.‬
‫אמרת שאתה תישאר עד הסוף בכל מחיר.‬
‫אני רוצה להוסיף כסף לקופה.‬
‫האם אסכן את הכול? לא.‬
‫אבל אני מוכנה לסכן חלק‬ ‫כדי להעניק לעצמי פטור.‬
‫זה ממש יכאב.‬
‫תקשיבו, אני חייב לכם המון כסף. אני לא…‬
‫טוני דובר אמת. ראיין משקרת.‬
‫אולי אין לו 20 אלף, אבל הוא יודע לשקר.‬ ‫-אם יש לה פטור, יש לי 20 אלף, נכון?‬
‫כן. בואו נבחר בראיין.‬ ‫-תבחרו קודם בראיין. זה בסדר.‬
‫למה לא נוכל לבחור בך קודם?‬
‫יש לי 20,000 דולר, אבל אם מישהו יצא נגדי…‬
‫סביר להניח שהם יאמינו לו.‬
‫אני אמרתי קודם שיש לי 20 אלף,‬ ‫והיא לא מיהרה להגיב.‬
‫חשבתי שאנחנו מנהלים דיון.‬ ‫לא חשבתי שצריך להתפרץ.‬
‫רציתי שאנשים יחשדו בי.‬
‫ועכשיו הם לא מצליחים להבדיל‬ ‫בין האמת לשקרים.‬
‫אני נראה כמו טיפש. איבדתי את האמון בי.‬
‫אנחנו נפסיד כסף, וזה יקרה באשמתי.‬
‫זה לא טוב.‬
‫תרגום כתוביות: לאה שרמן-קיש‬