Räcker äggen?
Ja!
Timing är jätte-jätteviktigt.
Vanligtvis äter jag två brödskivor.
Varsågod.
Jag kan laga en rätt.
Nej, två saker, två pocherade ägg.
Hemligheten... är olivolja.
Det här är kockens uppgift.
Åh! Oj, jag hade i för mycket.
Alla år som du levde... typ ensam?
Jag åt ute hela tiden, även frukost.
Vad fanns i ditt kylskåp på den tiden?
Inget.
Marty och jag älskar pocherade ägg på rostmacka.
Ja. Ja, helt klart. Ja.
Så vi bor ofta på hotell.
Om jag får ett pocherat ägg som ser speciellt aptitretande ut
så mailar jag ett foto... men han skickar aldrig något till mig.
Nu... ja.
Jag gillar mycket peppar.
Åh, Steve. Vill du gifta dig med mig?
2. NU
Bra att du inte filmar, det vore pinsamt.
Varför gick du med på att göra dokumentären?
Svårt att säga.
Trodde du någonsin att du skulle vara så uttråkad?
Jag ser det som ett... motgift
till de tråkiga intervjuerna,
de basala saker jag pratat om en miljon gånger redan.
Att se tillbaka på ett annorlunda liv.
Hela mitt liv är bakvänt.
Hur gick jag från att vara full av ångest när jag var 30
till att vara så här lycklig när jag är 75?
Hur gick det till?
Om min fru såg filmen
så skulle hon säga: "Vad gjorde du?"
Jag skulle svara: "Dukade av."
Hon skulle säga: "Jaha, på så vis?"
Tja...
Så termosmuggen... Jag flyttar den.
Det här bandet är 45 år gammalt.
Om jag räknar.
Jag brukade spela in föreställningen för att kunna lyssna efteråt...
Jag gjorde det inte ofta, men ibland så.
Så jag är lite nervös för att lyssna på det.
Nu trycker jag på play.
Jag läste något i Time som verkligen störde mig.
Det stod att solen närsomhelst kan utvidga sig
och omsluta jorden och förstöra den helt.
Jag tänkte: "Jag ska skaffa en brandvarnare."
Det förtjänade inte så många skratt.
Ståupp-grejen var enorm för mig, den var gigantiskt.
Nu känns det nästan som ett stickspår.
Vi hade tur med den mänskliga kroppen.
Ni vet, något enkelt. Istället för att ha två armar
så kunde vi haft en, mitt på kroppen.
Jag hade gjort så här.
Nöjesbranschen vore körd,
för hur skulle folk applådera?
Ganska bra.
Ok, jag börjar... Det räcker.
Vi borde lyssna till slutet,
men jag står inte ut med det, du vet.
Jag har ett helt nytt liv nu.
Det är Marty.
- Hallå? - Hej. Du behövs om 10 minuter.
Hallå?
Han la på.
Jag vet att du gillar att skriva serier.
Skulle du vilja skriva en serie
om hur du känner inför den här dokumentären?
IBLAND SER JAG PÅ MIN TURSAMHET OCH TÄNKER:
"HUR HÄNDE DET HÄR?"
KANSKE DOKUMENTÄREN FINNER SVAREN PÅ DET.
VAD TROR DU?
- Ja, precis som... det där. - Ok.
Vad händer? Tryckte vi inte på play?
Att få närvara när en artist återuppfinner sig själv...
KONSTNÄR & VÄN
...är verkligen speciellt.
Det är få artister som gör det.
För en artist att vända ryggen till allt,
för att hitta en ny väg att vara kreativ och att möta folk på.
De siktar mot sitt livs konst.
Du vet, modigt är vad det är.
Man måste drivas av något utanför vad det är.
Supernollan hade en stor premiär.
Marie! Marie, var är du?
SUPERNOLLAN 1979
Marie!
Fyra av oss gick på restaurang, med en vän och min pappa.
Och pappa sa ingenting om filmen. Inget.
Och till slut sa min vän... "Glenn,
vad tyckte du om Steve i filmen?"
Och han sa: "Tja, han är inte Charlie Chaplin."
Ok, gör det igen. Låt kameran rulla. Gör det igen.
Steve, backa lite längre från kameran.
Och vänd dig inte så mycket i början,
men snurra mer i snurren, ok?
Som du visade mig.
Ok, kör.
Gud, jag... Förlåt.
För min nästa film, Pennies from heaven,
var jag tvungen att lära mig dansa stepp, för jag kunde inte.
Så jag dansade stepp i sex månader.
Jag ville verkligen göra det.
Jag avslutade precis min första MGM musikal.
Den heter Pennies from heaven.
Jag hörde att den var bra.
Det är det bästa jag gjort.
- Det är min första seriösa roll. - Jaså?
- Det stämmer. - Inget vilt och galet?
Det är helt nytt för mig.
- Men jag sjunger och dansar lite. - Dansar?
Det var... Det fick mig att gråta. Det var helt underbart.
Och filmen har ett fantastiskt koncept.
Att mima till gamla låtar.
Om jag vaknade Och kände dina armar runt mig...
Steve, när samtalet är så här...
REGISSÖR
Han kommer in så här.
Det är... Hans synvinkel kommer från yttre rymden
och den kommer från hans oskuldsfullhet.
Den är inte beräknande. Det är bara sån han här.
Jag älskade den och tyckte att den var en hit.
Absolut.
Jag kommer att säga: "Ja, absolut", till allt.
Hur känns det?
Ja, absolut.
"Ja, absolut."
Är Steve Martin ett pompöst arsle? "Ja, absolut."
Filmen blev en flopp.
Och årets Oscar
för bästa manliga huvudroll, Pennies from heaven...
...herr Steve Martin.
- Blev du generad? - Åh, horribelt.
Jag skäms för att säga hur jag... kände.
Jag kände mig som... du vet, ett stort misslyckande.
Jag gjorde allt själv.
Jag har ingen att tacka.
Inte mamma och pappa eller de bakom kameran.
Det var bara jag!
Jag var utmattad. Och inget gick bra.
- Känner du för en mysig stund? - Jag gillar att må dåligt.
Jag tänkte att jag skulle ta en paus. Åka till London ensam.
Och det var läskigt, för jag kunde gå på gatan
och ingen kände igen mig.
Och jag kände mig ensam.
Och jag gick och såg Flashdance.
Och jag satt där, deprimerad och ensam.
Och filmen börjar, och det är en liten scen där en unge
känner sig djärv och han säger:
"Jag vill bli som Steve Martin."
Jag menar, ironin i att jag satt där, var bara:
"Nej, du vill inte bli som mig, jag lovar."
- Bara... - Ja.
- Alla dessa recensioner... - Ok.
Det är en sådan intressant, annorlunda film
och de tunga rösterna i branschen har gett den bra recensioner
och självklart negativa recensioner med.
Och de som gillar den är folk som
är visa och intelligenta...
- Ja. - Och de som inte gillar...
- Dumhuvuden. - Okunniga.
Ok.
Det kan hända.
Gillade du den?
- Ja. Visst. Vis, vis, vis. - Det visar sig...
Jag har bestämt
att inte längre säga negativa saker om mina kollegor
- för det är tillräckligt svårt... - Ja.
Ja.
Förvarar du glas neråt eller uppåt?
- Jag häller vattnet över dem. - Ok.
Det ryms för lite inuti.
Jag tror vi är klara.
Men jag har alltid haft riktlinjer.
Kritisera inte andra artister.
- Inga? - Det...
Du är säkert kritiskt när du betraktar en tavla.
Personligen kan jag gilla eller ogilla den,
men jag säger det inte högt.
- Ok. - För, du vet, det finns kritiker,
- som vill söndra oss. - Visst.
Det är inte det jag gör. Jag är på konstens sida.
Eller försöker.
Det är konstigt, när jag gick på balett
så applåderade publiken åt vissa steg.
Som om de vet vilka de svåra sakerna är.
Dessa 80-åringar som tycker... "Det är svårt."
När jag lärde mig dansa stepp av Danny Daniels, för en film,
så lärde jag mig och glömde det sen.
Men han sa: "Steve,
det finns steg som är enkla som ser svåra ut och svåra som ser enkla ut",
så man vet aldrig varför någon applåderar.
Vilken film var det?
Pennies from heaven. Du känner till den.
- Jo. - Vi ser den. Jag skojar.
Ja.
Hej kompisar.
Jag lärde mig ett ungerskt ord.
"Pihentagyú."
Det betyder bokstavligen "med en avslappnad hjärna."
Jag tänkte: "Det är det jag har nu." Min hjärna är avslappnad.
Jag har inte samma press som jag brukade utsätta mig för.
Du vet, jag har inget att bevisa och bättre saker dyker alltid upp.
Jag önskar att något kunde hända.
Vill du ha en replik här? Vad sägs om: "Bla-bla?"
Ett skämt? Så om jag sa...?
En titel? Vad sägs om den här?
Jag älskar vår nya affisch. Jag vill visa den.
Få se om jag kan hitta den.
Jag tycker den är rolig.
GISSA HUR DE SER UT IDAG!
Hej, jag blir intervjuad.
Hej. Så vad pratade du om?
Mig. Vi slog ihjäl tiden tills du kom.
Tack. På tal om det, var är mitt traktamente?
Det senaste ett och ett halvt åren
har vi samlat skämt till föreställningar nästa månad,
vi vill vara förberedda.
Jag gillar bakgrundsljudet, det bevisar
att jag inte bor själv.
Ja, fast du förstör dokumentären.
Vi behöver bestämma om de nya skämten fungerar,
eller var de passar, jag menar, om de är roliga så tar jag dem.
Om de inte är roliga så får Marty dem.
Grejen med ett skämt som inte funkar är att publiken inte vet.
Man förväntar sig skratt, men ingen skrattar,
och de tänker: "Han bara pratar."
"Jag älskar komikers öppningsreplik,
för den anger tonen för alltihop."
Det är roligt.
"Vi har inte uppträtt på ett och ett halvt år,
det kommer att visa sig."
"Jag är inte nervös, bara oförberedd."
Det är samma koncept.
Hur många applåderade för att ni trodde att jag dött?
"Har du någonsin gått in i ett rum
och glömt varför du gick dit?"
Tja, det är roligt...
Ok: "Jag vet vad du tänker.
Mina hörapparater får min rumpa att se fantastisk ut."
Förutsättningen är direkt att du är gammal.
Du kanske kan fortsätta med en replik om din prostata?
"Varje kväll ger jag en godnattpuss
till småttingarna som betyder mer än livet självt.
Mina två Emmy och min Tony."
Jag visste du skulle säga det.
För det är inte roligt.
"Det är en protestsång,
Nu sänker vi skatten ännu mer för enprocentarna."
Jag gillar det.
"Jag är gammaldags. Jag har respekterat kvinnor
innan de förtjänade det."
- De kommer att säga "urk". - Ja, jag vet.
"Är det inte galet, en kändis som president", men...
Ja, man tänker på Trump direkt.
Och vi vill inte vara alltför politiska, det är bara...
Vi måste vara lite politiska.
- Trump. - Sen kan du pensionera dig.
Nej, jag räds inte.
"När jag förklarade för Steve att hålla avståndet
innebär att hålla två meters avstånd, sa han:
'Varför inte 20?'"
Bryt.
Jag fattar ingenting.
"'Steve, du ser så bra ut. Vad är hemligheten?'
Jag svarar: 'För 20 år sedan dödade jag en hemlös vandrare.'"
Vad betyder det?
JAG ÄR OROLIG FÖR DOKUMENTÄREN...
DE EFTERFORSKAR. DE UNDERSÖKER. VAD KOMMER DE ATT FÅ REDA PÅ?
JAG KÖPTE EN KONDOM NÄR JAG VAR 18. SLÅR VAD OM ATT DE BLÅSER UPP DET.
SENASTE NYTT STEVE MARTIN "GILLAR HELT KLART KONDOMER."
Du känner Steve väldigt väl, hur är han som privatperson?
Det känns som att han är...
Jag vet inte om jag kan säga att:
"Tja, det här är den äkta Steve."
Du vet jag...
Vet du vem han var?
Nej.
Nej, inte egentligen. Mm-mm. Nej.
Steve var alltid...
...en ensam figur.
Men han var väldigt, väldigt, väldigt, väldigt blyg.
En sida av honom var alltid tillbakadragen
och då pratade han inte med folk.
Det är förståeligt... du vet,
om man är en stjärna på den skalan och med den talangen
så vill alla ha en del av en.
Jag säger så här, och jag säger det med... inte försiktighet som så,
med finkänslighet, för jag vill inte invadera Steves privatliv,
men jag antar att... du gör just det.
Steve har förändrats mer än någon annan jag känner.
Vi tar en paus och lär känna varandra.
Har vi några frågor från publiken?
Om någon vill fråga mig något
så räck upp handen, varsågoda,
och jag svarar på vad som helst.
Ja, damen precis här.
Steve... hur slappnar du av efter en föreställning?
Jamen, vad angår det dig?
Några andra frågor? Räck upp handen.
Ja, herrn, där.
Steve, gillar du att jobba på tv?
Det är just det som äcklar mig.
När någon ställer sig upp och frågar något som det framför...
För ut killen! Jag mår illa.
Jag mår illa. För ut honom.
Några fler frågor från publiken?
Inga fler frågor. Ok, då fortsätter vi med föreställningen!
"Vem är Steves bäste vän?"
"Äger Steve en Picasso?"
"Hur rik är Steve Martin?"
"När blev Steve Martins hår vitt?"
Det är de mest frågade frågorna om mig.
"Varför slutade Steve med skådespeleriet?"
Jag... Jag visste inte att jag gjorde det.
Hur rik är du?
Vi ser efter.
Tja... det är bra.
Det stämmer inte alls, men...
Om du använder det här så måste du säga att ni bad mig att googla mig själv.
Vänta lite. "Hur rik är Ben Stiller?"
- Ja? - Hej, har du ett bord ledigt?
Absolut. Hur många är ni?
- Bara jag. - Ensam?
Steve var...
Det var väldigt svårt att lära känna honom på riktigt.
Och ofta blev det långa tystnader.
Man kände intensiteten i hans ensamhet.
Ensam för första gången?
Vad menar du med det?
Jag vet inte vad det var som fick mig att vilja vara ensam på den tiden.
Vet inte.
Du kanske borde skaffa hund?
- En hund? - Hundar är bäst.
De hoppar på dig. Slickar dig i ansiktet.
De behöver inte ens gilla en. Det är en instinkt.
Hitler hade en hund.
Han var ofta ensam.
I början tjänade han tillräckligt för att åka till Frankrike och köpa tavlor.
Sen åkte han hem och sålde två för att betala för resan.
Du ser en tavla
som målades av Lucien Margottet i förra veckan.
Som du vet, var impressionismen
en väldigt viktig period i amerikanskt måleri.
Jag tror att kärleken till konsten kommer från att konst är vackert.
Konst är härligt att betrakta.
Och han kan älska något och köpa det.
Det är hans drivkraft.
Frank Duveneck. De är alla 1800-tals målningar.
Här är ett foto av... ett rum jag hade.
Jag gjorde om garaget till ett rum där jag kunde ha tavlorna.
- Verkligen? - Ja. Se här.
Du vet, se på dem.
Som ett litet privat rum, som ett galleri.
Jag tappade tiden och stirrade ut i fjärran.
Jag älskade att göra det. Det var hypnotiserande.
Vilken var den första?
Det är en del av mitt liv som jag försöker hålla privat.
Och jag vill fortsätta ha det så.
Jag menar, den första tavlan jag köpte var av ett skepp i månljuset.
Helt ensamt. Du vet, lutande.
Jag vill visa den här.
Det är en bild av hans mor.
Du har många tavlor av ensamma figurer.
Ja, Adam Gopnik påpekade det en gång.
"Steve, är du medveten om att allt du samlar på,
oavsett från vilken epok det är, har en känsla av sorgsen ensamhet?"
Människor som stirrar... ut i evigheten så här.
Hopper var viktig för honom.
De är ensamma målningar.
Många ensamma figurer, många fyrar.
Är du melankolisk?
- Ganska ofta, ja. - Ja, jag med.
Men det har skingrats. Jag var mer melankolisk när jag var yngre.
- Åh, verkligen? - Ja.
Blir du ledsen ibland för att du inte är så lycklig som du tror att du borde vara?
Jag måste säga, jag ser mig omkring,
och säger till min fru Anne: "Hur hände det här?"
- Ok. - Du vet, det är fantastiskt, du vet?
- Ska vi cykla så här sakta? - Jag följer dig.
Jag intervjuar dig när vi kör.
Det heter att cykla, men visst.
Ville du alltid jobba med komik?
Herregud. Nu vänder jag, Marty.
Det är en liten hästranch här som John Cleese ägde förut.
Och en av hästarna gillar mig, men bara om jag har mat med mig.
Varsågod.
Varsågod, ett lortigt äpple.
Ok, han vill inte.
Ja, vilken triumf.
Ja. Åh, här kommer han. Han funderar på det.
- Nej. - Nej.
Han har sett mina filmer.
Han hatar burkarna!
HAN ÄR INTE MR. ED
Håll dig borta från burkarna!
Oj, oj. Vi får nog lägga på några skämt här.
Ja, det är det roligaste idag.
En sak jag gillar med att vara 75 år
- och att cykla. - Ja?
Inte en chans att man ser bra ut.
Vi får nog köra på varandra och ramla i diket.
Ja. Ja.
Fortsätt trampa bara.
- Varför saktar du ner? - En bil.
Skit.
VILA I FRID MARTIN SHORT NÖJESBRANSCHEN
När jag var 15 år började jag jobba på Disneyland
på Merlins magiska affär.
Det här var sigillet som bevisade att det var handgjort av ägaren.
Man ser det på gamla foton, det hänger utanför affären.
Och flertalet år senare såldes det på eBay.
Och jag... Jag köpte det direkt, det var nostalgi,
och hängde upp det. Det är otroligt.
Det var Fantasilandets magiska affär som inte längre finns.
Det här brukade jag sälja på Disneyland.
Jag var fascinerad av cowboys.
Jag vet.
Här är Victoria.
Victoria hade en otrolig stil.
En av mina äldsta vänner.
Det är så amerikanskt.
En speciell sorts amerikanskhet återskapades.
Och sen, vet du, blev man det.
Här är något.
Varför har jag det här?
Min tand på ett snöre.
Han har en pojke inom sig som aldrig har åldrats.
Jag köpte det här från eBay för flera år sen,
men det är rörigt.
Men det påminner mig om var jag började.
Tron på något bra, äkta och amerikanskt.
Det verkar som om du har sparat en hel del.
Jag sparade fel saker. Som tidningsomslag.
Du vet, man borde ha fotat sin lägenhet.
Så att minnet betyder något.
Och... du vet, jag ser sällan tillbaka på saker,
men nu gör vi den här dokumentären.
Här är listan med mina skämt och de ser ut så här
eftersom jag svettades så mycket på scen
eftersom jag hoppade runt. Jag var dyblöt.
Nu kör vi.
Steve var på Letterman.
De ringde och frågade: "Vad tror du om det här?"
Och jag sa: "Det är roligt, jag tror det funkar..."
Och sen frågade jag när och han sa: "Om fem veckor."
Och det är grejen, du måste hela tiden vara på topp.
Det är min Flydini.
DEN STORE FLYDINI
När jag var liten var jag imponerad av ett magitrick
när en trollkarl kom ut på scenen med en hög hatt
och drog fram en miljon saker ur den och jag tänkte:
"Om jag gör det från min gylf?"
Jag hade gjort det för välgörenhet,
och det var Johnnys sista vecka och han bad mig att göra Flydini,
och då visste jag hade jag hade lyckats... i Johnnys tycke.
De... Tre amigos, jag vill inte prova.
Vi gör så här.
Det är som något ur Brudens far.
- Så. - Inte illa.
Jackan ska inte knäppas.
Ok.
Förnedringen är total.
Tre Amigos lärde mig mycket.
Till exempel så gillar jag att ha kollegor.
- Vad gör vi här? - Vi ska se ett mirakel.
Åh, jag förstår.
Det här är Paradise Café. Det brukade vara det.
Jag var här dagligen på åttiotalet.
Jag tyckte att väggmålningen var charmig.
Den ser så roligt ut.
- Du blev inspirerad! - Ja.
En fantastisk bild.
Man blir glad av den.
I alla fall så kom jag hit och såg den och jag tänkte: "Tre amigos."
Och när tänkte du på mig?
Aldrig.
Jag var hemma hos Lorne.
Han berättade om Tre amigos.
Och nästa dag flög jag tillbaks till Los Angeles,
och hämtade ett manus hos honom.
Och jag var mållös av alla konstverk.
Han hade en Hopper. Han hade, du vet, Picasso.
Så jag frågade Steve hur han blev så rik,
eftersom jag sett hans arbete.
- Och du bara skrattade. - Mm-hm.
Det var en jämn pingismatch.
Nej. Tja, inte riktigt jämn.
Det var min första film.
Vi lärde känna varandra.
Ned, vad gör du?
Men jag spelade någon som kände dem väl
och var deras jämlike i allt.
Så jag spelade mig själv väldigt avslappnat.
- Jag är Lucky Day. - Jag är Ned Nederlander.
Och jag är Dusty Bottoms och vi är...
De tre amigos!
Vad har du lärt dig?
- Jag har lärt mig... - Ja?
Att du fick... inspiration
- av en förstörd målning. - Ja.
Och att du hade mycket fritid.
- Hej. - Hej kompis.
Varför gillar du mig?
Du är söt. Jag jobbade med en hund en gång.
Ha en bara dag.
- Tack. - Hej då.
- Hej då kompis. - Kom.
Ok, det är så vi går ur bild.
ÄLSKLING, TYCKER DU ATT DET ÄR ROLIGT?
ÄR DU UPPTAGEN?
Om du verkligen var rolig,
- behövde du inte skämta. - Ja.
Jag sa: "Vad är ett komiskt snille?"
Det är den som aldrig missar.
Det finns inte.
- Ok. - Komiska snillen finns ej.
Nej.
Chris Rock frågade
om jag skriver varje dag, jag sa ja.
- Fortfarande? - Varje dag.
- Jag skriver serier. - Verkligen?
Det är det jag har sysselsatt mig med.
Tecknar du dem med?
Nej, nej. Jag jobbar med en fantastisk kille, Harry Bliss.
- Harry Bliss, verkligen? - Ja.
- Han är fantastisk. - Ja.
Jag gör en memoar över filmerna, men i ett tecknat serie...
- Wow. - ...format.
Och vi har tecknade figurer i den.
Jag kan inte rita Steve som ung,
men hans profil funkar.
Jag måste överdriva hans speciella haka...
Hans öron är inte enorma, så jag måste...
Och käklinjen är svår, för den kommer liksom runt.
Han har ett hyggligt adamsäpple.
Han klär sig snyggt, så jag tecknar honom alltid med en kostym eller så.
Jag är en av få som spelat en sadistisk tandläkare två gånger.
Har du Bill Murray och mig i tandläkarstolen?
Det var många
som blev rädda för tandläkaren.
MANUSGRANSKARE
Min ståuppkarriär har en äkta historia. Början, mitten, slutet.
Men filmer, de är anekdoter.
Så jag tänkte:
"Varför inte anekdoter i ett tecknat serieformat?"
Det är perfekt.
Anekdoten blir värt en sida,
men den är inte värd ett kapitel. Du fattar?
Det är så jag ser på min karriär.
Om boken säger jag:
"Kom för skämten, stanna för teckningarna."
Den måste hålla fast vid temat
- att den är ett minne av filmerna. - Håller med.
MER OM MITT ANDRA JAG, TACK.
Det är här Mitt andra jag.
Åh, jösses, jag kan inte röra mitt högra ben. Jag är förlamad.
Låt mig prova.
Och det är en viktig film i min portfolio.
Jag tror att det finns minst fem anekdoter...
- Vi måste ha med det. - ...som borde vara med,
som jag inte gjort något med.
Ta inte av korken av gaffeln.
Varför är korken på gaffeln?
För att förhindra att han skadar sig själv och andra.
Alltihop är bra.
Du ser ut som Tommy Lee Jones här.
Det ser ut som om jag flinar mot Michael Caine.
Jag kan nog fixa det.
- Föräldraskap är relevant. - Absolut.
- Helvete. Jag glömde. - Du glömde, ja.
Det är jätteroligt, för jag vaknar,
och har fått ett mail från honom kl. 04.00
med en idé om en serie,
och jag tänker: "Åh, det är perfekt."
På tal om det så behöver vi fler.
Kanske två eller tre till.
Om jag hinner.
- Jag ger dig tid. - Tid är allt.
- Vad är tidsramen? - Vi fixar det.
Vi är halvvägs genom september, jag kan slänga ihop en.
Släng ihop en till serie.
Jag tittar på Roxanne.
Det finns mer om Roxanne, visst?
- Ja. - Och texten?
- Ja. - Ja.
Jag var med och skrev Supernollan.
Och även Dr. Hfuhruhurrs dilemma och Döda män klär inte i rutigt.
Men att skriva med någon är annorlunda, det är att pitcha idéer.
Så med Roxanne tänkte jag...
"Jag undrar om jag kan?"
Men vad är det för mening med att göra en till Cyrano de Bergerac?
Den är redan superbra.
"Hej älskling, jag har inte sett dig på länge."
Jag drogs till längtan som koncept.
Jag undrar bara om det jag skrev berörde dig?
Det gjorde det.
Min värld snurrar runt dig.
Jag svävar viktlös över dig.
Likt, likt den blå mannen i Chagalls tavla.
Svävar, hänger över dig i en yr kyss.
Längtan är ett tema som återkommer i ditt skrivande.
Jag vet inte hur jag ska beskriva det.
Den har alltid varit en del av mig.
Till och med i Supernollan eller Pennies from heaven.
Men jag vill leva i en värld där sångerna blir sanna.
Det måste finnas en plats där sångerna är på riktigt.
Även Knubbigt regn innehåller längtan.
Den handlar om en kille som försöker bli något.
Hans totala tillfredställelse i slutet är att han får sitt FedEx paket.
Det är en melankoli.
Det är som en bittersöt choklad. Det är...
Det är som mörk choklad, det är ingen mjölk i.
Det finns en längtan i hjärtat hos...
...nästan alla han visar oss.
Och den enda som kan fixa det
är Martin Short.
Vi ska åka på en kort, vacker tur runt Santa Barbara.
- Här är Den gamla magiska kabarén. - Wow.
- Vet du vad Det magiska slottet är? - Ja.
Det var en version av det, från de ursprungliga skaparna.
Jag älskade att komma hit och sen stängdes det under COVID.
- En bra historia. - Ja.
- Den behöver en mitt och ett slut. - Ja.
Sen vore det en riktigt bra historia.
Vilken dag du har planerat. Vi ska hämta din tvätt.
- Lämna den. - Lämna den.
Vilket är...
Rödljus.
Jag kan svänga vid rödljus. Det är Kalifornien.
Har du inte tjänare som fixar tvätten åt dig?
- Nej. - Så du är som vanligt folk.
- Ja. - Wow.
Jag gör det för kameran. Det är första gången på 27 år.
- Varsågod. Tack. - Tack. Hej då.
Tycker du att du är en bra förare?
- Ja. - En trygg?
När man blir äldre
så blir man endera sitt värsta eller sitt bästa jag.
- Det är så sant. - Är det en parkeringsplats?
Och jag har blivit en bättre förare.
Jag har blivit trevligare. Snällare.
Öppnare.
Ja, de senaste 50 åren
- har du verkligen varit ett as. - Jag vet, ja.
(PÅ DEN TIDEN STEVE VAR EN SKITSTÖVEL)
Jag fick Roger för nästan fem år sen
när jag dejtade en kvinna med en labrador.
Vill du ha den? Sitt.
Och sen gjorde vi slut och jag fick Roger.
Hämta leksaken. Kom igen. Ja!
Hämta den! Gå! Duktig.
Tja, jag skulle inte jämföra det med en mänsklig relation,
men det är verkligen en vacker envägs-relation.
På den tiden var jag inte elak, jag var bara inte närvarande.
Jag var alltid någon annanstans i tankarna.
"Ett personligt brev från Steve Martin.
- Kära..." - "Jerry."
"Så härligt att få ett brev från dig.
Och trots att jag är upptagen
så har jag bestämt mig för att svara dig.
Vi förlorar ofta kontakten med publiken
och börjar ta den för given,
men jag tror inte att det kommer att hända mig..."
"Jerry"?
"Jag vet inte när jag kommer dit du bor,
men håll våningssängen bäddad ifall att jag är i..."
"Flint."
"Med vänliga hälsningar, Steve Martin.
P.S. Jag kommer alltid att minnas vår eftermiddag i Rio
när vi gick längs stranden och såg på..."
"klipporna."
Ok, om du skriver:
"Steve missar aldrig ett steg, för vid sin ålder använder han bara rampen."
Vi är på sidan 37 av 117.
Vi kan göra det hur du vill.
Uppenbarligen, för mig, verkar det som att det är råmaterialet.
Skriv in det i manuset och så går vi igenom...
Det är så mycket. Ska vi gå igenom 100 sidor till?
"Det enda hindret för att Martys minne ska hedras på Oscarsgalan...
...är hans dåliga filmer."
"Det fanns inte en enda som inte blev överraskad av Martys succé.
- Det fanns miljoner av dem." - Nej.
"Tack vare en bra diet och träning överlevde Marty sin karriär med 30 år."
Den var bra. Jag skriver i blått.
"Vi är ett bra team.
Vi passar ihop som Ben Affleck och ledsamhet."
Jag gillar den.
"Steve har bara några år kvar innan han behöver matas."
Det är roligt. Skriv det med rött ändå.
"Steve skriver, spelar banjo och skriver tecknade serier.
Han är den största underhållaren...
Det gör honom till den största underhållaren år 1945."
Den är inte så stark.
- Verkligen? - Skrattar de?
Ja.
Tja, då funkar den.
De är hemska. Jag menar, men bra.
"Han är lika sexig som ett varmkorvs-rap som fastnat i en ansiktsmask."
"Ett varmkorvs-rap."
Igår kväll
körde jag längs Sunset Boulevard. Till Silver Lake.
Och jag insåg att jag reste igenom hela mitt liv.
Hollywood Boulevard som jag var på när jag var 16.
Biografer jag gick till, magiaffärerna.
Där är jag, åh, jösses.
Jag körde igenom mitt filmliv, platser där vi filmade Supernollan.
Vi filmade Supernollan i det huset.
Mamma, minns du min dröm om att äga ett stort hus på en kulle?
Tja, jag gör det med.
Hela turen var så nostalgisk.
Det gör Los Angeles intressant.
Jag menar, det reflekterar ens personliga historia,
men att köra runt Los Angeles,
det är som en arkeologisk utgrävning, fastän inte lika gammal.
Ja, jag har alltid drivit med staden för att ingenting matchar.
- Visst. - Du vet?
Det är det vi älskar med Los Angeles.
Den är så söt.
Arkitektur.
En del av byggnaderna är över 20 år gamla.
Stilen är grekisk återupplivningsarkitektur.
De måste återuppliva greken varje dag.
Och här är en Tudor herrgård och...
...en med fyra dörrar.
Man är ingen i Los Angeles
såvida man inte bor i ett hus med en stor dörr.
Tre, två, ett...
Tagning, dolly.
Sheila har studerat konverserandets konst.
Läser du en kurs i att konversera?
Ja.
Hur ledde dina funderingar fram till LA Story?
Det är som en artistisk röd tråd.
Jag kombinerade mina upplevelser av konsten och livet.
Martin Mull sa:
"Folk tror att konstnärer pratar om teori och idéer,
men vi pratar bara om var vi kan köpa färg."
Ja.
Varje karaktär har sin egen historia.
Valpen är för mycket, men man får bortse från det
i de här målningarna.
Och sen körde jag på det.
Min upplevelse av kärlek och romantik.
Och allt kom liksom samman i filmen.
Jag gillar inte intressanta människor,
för då måste jag också vara intressant.
Så jag är intressant?
Jag säger bara att när jag är med dig
så inser jag att jag stilar.
Vilket är idiotens sätt att vara intressant.
STEVE MARTIN GIFTER SIG MED VICTORIA TENNANT I ROM
Du gifte dig nyligen. Var då?
Vi var i Rom... tillsammans. Det var underbart.
LA story var en stolligheternas historia.
Jag tyckte att idén var så romantisk, att stadens ljus...
DU BORDE HA TAGIT HENNES NUMMER
...kommunicerade för att sammanföra de älskande.
Det var det jag tänkte på.
Jag träffade min fru och hon förde in något i mitt liv.
När du träffar den rätta så blir allting stilla.
Och det är det filmen handlar om.
Jag läste en artikel in Times om induktion och mina bröder lärde sig
att man kan generera elektrisk ström i kaniner om man...
KYSS HENNE, IDIOT
Så romantik kan förändra ens liv?
Det är en enorm del av ens liv.
Jag tror att jag menar att det kanske inte är så.
Men att det känns bra att föreställa sig att det kunde vara så en stund.
Jag borde nog gå.
Har ni planer på att skaffa familj?
Det undrar jag med.
Åh, jag måste svara!
Det fungerar så att de frågar och du svarar.
Det kommer se kul ut när de transkriberar programmet.
"En axelryckning."
Jag gillade verkligen Victoria när vi gifte oss.
Hon var så rolig, underhållande och så smart,
du vet, och engelsk.
Det var en relation som utvecklades till romantik.
- Vi är bästisar. - Jaså?
- Sen när är Roland din bästis? - Vi står varandra nära.
En del av det var: "Jag borde nog gifta mig."
Det är ingen bra anledning. Man kan inte tvinga fram det.
Ja.
Att vara hemifrån och bo på hotell i tre månader,
det är nästan som ett ungkarlsliv.
Man kan inte leva ett gift liv på ett hotellrum.
Det kändes alltid som att romantiska relationer
alltid skulle gå fel.
Du vet?
Var är det?
"Anekdoter."
Det är en berättelse jag skrev... Hur det är att göra film.
"Ett underbart manus, Mirakel till salu, kom till mig.
Jag var förväntansfull.
Min karaktär var en återuppväckelsepräst och hjärtlös bedragare.
Jag tänkte på Burt Lancasters utmärkelser för hans rolltolkning som Elmer Gantry.
Jag förberedde mig flitigt,
lärde mig irländsk steppdans så att jag
kunde dansa över scenen uppfylld av anden.
Jag färgade håret brunt så att jag inte skulle vara mig själv.
Jag flög fram över scenen och sprutade fram eldiga predikningar
och det var fantastiska skådespelare med i filmen.
Jag började se syner med utmärkelser och hedersbetygelser.
Men när filmen släpptes stod det, överst i den första recensionen:
'Se upp för när Steve Martin färgar håret.'"
Du har blivit en stor filmstjärna,
från när du gjorde ståupp.
Du har gjort många bra filmer och du har en ny på gång.
Du har gjort en till film.
Öh, ja.
- Vad menar du med, "ja"? - Tja, det är så att...
...det är inte att göra filmerna jag gillar,
det är att göra reklam för dem.
- Du vet, att komma hit. - Ja.
Och visa en snutt.
Om vi kunde bara göra snuttar,
du vet, det vore... Det vore ett superjobb.
Så det du menar är
att du inte är så intresserad av att göra film,
- du gillar det här. - Jag gör det bara
så att jag får göra intervjuer och frukostprogram.
Det här här mina manus.
När jag började göra film tänkte jag: "Ok,
jag måste göra 40 filmer för att fem stycken ska bli bra."
Jag tänkte så för att en film är som en cirkus med mycket intryck.
Man kan inte veta i förväg.
Raka spåret till Chicago.
Jag presenterade mig aldrig.
Del Griffith, Amerikanska ljus och armaturer,
försäljningschef, duschupphängningsavdelningen.
John Candy var väldigt känslig och väldigt komplex
och vi älskade verkligen varandra.
Han hade en vacker scen...
Jag tänker inte läsa upp talet, det är så här långt.
Vi var på en tågstation och han förklarade hela sitt liv
och jag satt mitt emot honom. Jag grät...
...när han framförde det.
Scenen klipptes bort.
Jag vet inte varför om det inte var för tempot,
och kanske att de inte ville ha det i slutet.
En eller två repliker behölls.
Jag har inget hem.
Marie har varit död i åtta år.
Jag älskade en replik.
Han säger: "Jag tyr mig till folk ibland,
som med dig, speciellt runt högtiderna.
Jag klarar mig under mars, juli och oktober.
Men det är svårt."
Sen säger han... "Den här gången kunde jag inte släppa."
Det var så frustrerande. Jag ville sluta, därför att,
du vet, man lägger ner sin själ i filmerna.
Du vet, man tänker på dem, man jobbar hårt, man gör dem.
Och två år senare så är det bara en till film i hyllan, du vet?
Julnötter. Jag visste att den skulle floppa.
Vi hade... Förhandsvisningarna sa att den var inte bra.
Jag minns att jag körde längs Ventura Boulevard i Kalifornien
och affischen var mitt ansikte med en tomteluva på.
Och jag tänkte att det skulle bli en tuff jul.
BE FÖR EN METEOR
Vad är det värsta?
Julnötter är det värsta. Så dålig.
Den är dålig. Så dålig.
- Den är dålig. Jättedålig. - Jag menar, jag vet inte...
Steve, kan jag fråga något?
- Nej. - Bara en fråga.
Snälla.
- En fråga. - Du är inte kommersiell.
- Vad... - Frågan?
- Frågan är... - Du vet inte.
Varför är du inte rolig längre?
- Ok. - Steve!
Jag kände mig vilse.
Jag kunde inte fortsätta med Victoria,
men när vi skiljde oss sa jag: "Det är inte hennes fel."
Som mest är det bådas fel och i alla fall mitt fel.
Skilsmässan var början på ett bottenlöst hål.
Jag tänkte att du kan fundera på en bildtext.
Tja, faktiskt, den är...
...perfekt som den är.
Den behöver ingen bildtext.
Det var en sorts medelålderskris.
Som en tidsperiod där man... Där man... fortsätter, du vet,
för att bevisa att man inte är en engångssuccé.
Att man klarar det.
Och sen visar man något annat.
Man bevisar något konstant.
Jag brukade få en fantastisk tillfredsställelse från mitt jobb
och det gav mig en anledning att respektera mig själv.
Och jag insåg att såvida jag inte jobbade jämt,
så kändes det som att folk inte gillade mig.
Och det efterlämnar en tomhet, och det är traumatiskt.
MJÖLK, ÄGG, YOGHURT
Under den perioden läste jag självhjälpsböcker.
Jag trodde att man skulle prata om allt.
Jag träffade främlingar på flygplan och berättade
mina innersta tankar för dem.
JAG FÖRVÄNTADE MIG INGEN NOMINERING,
MEN ALLA SA ATT JAG SKULLE FÅ EN...
För jag trodde att man skulle göra det.
SNÄLLA DÖDA MIG.
Hur stänger man avgrunden?
Jag tror att det är det sanna väsendet...
...i konstens drivkraft, att...
Det kommer från en djup medvetenhet om avgrunden.
När jag började tänka i teaterns termer...
...så utökades mitt sinne.
Vi borde ögna igenom en pjäs jag skrev, WASP.
Jag kom på mig med att skriva sådant jag aldrig skulle skriva för film.
Och det är på den gripande sidan.
WASP handlar om en kärnfamilj
och dess djupt känslomässiga dysfunktion under ytan.
Den kända ordväxlingen Steve skriver om
när hans far såg Supernollan.
Den är bokstavligen med i WASP.
Pojken måste bygga en modell av ett hus.
Han visar sin far och frågar: "Vad tycks?"
Tja, du är ingen Frank Lloyd Wright.
Det finns underliggande problem i familjen,
vilken till synes är absolut älskvärd,
men som handlar om en djup känslosam distans
och en iskyla som genomsyrar den.
Min familj bodde i Texas när jag var fem
och mamma ville desperat flytta hit.
Hon ville att pappa skulle jobba med film.
Sen flyttade vi till Orange County och köpte ett hus för 16 000 dollar.
Så han jobbade med fastigheter?
Det var ett växande yrke.
Han kunde inte försörja familjen
på det han tjänade på teatern.
Jag minns inga kramar.
Jag minns ingen tillgivenhet.
Mitt barn är mitt glädjeämne,
jag undrar vad som pågick i pappa när vi inte var det.
Det finns scener i WASP när familjen sitter till bords.
Det är tyst vid matbordet.
Pappan är ointresserad.
Något av det bästa... jag skrivit är pappan.
Hans son vill köpa en cykel och han säger:
"Tja, du måste jobba och betala för den."
Sonen säger: "Jag hoppades, kanske..."
"Du förstår, grabben, en cykel är en lyxartikel.
Vet du vad det är?" "Nej."
En lyxartikel är något du har som retar andra,
likt vår supergröna gräsmatta, den är en lyxartikel.
Den kunde vara mindre grön, men det handlar inte om det.
Jag jobbar för den.
Kanske mer än jag borde. Lägger pengar på den.
Men det är en lyxartikel för mig, där ute, för att irritera andra.
Jag minns att pappa blev arg på mig
för att jag köpte shorts som kostade fyra dollar.
Han blev fly förbannad.
Det var en gigantisk summa. Men jag hade tjänat pengarna.
Men efter det tog jag aldrig emot pengar från mina föräldrar, efter jag var tio.
"Så man måste jobba för lyxartiklar.
Så om du vill ha en cykel får du jobba för den. Nu..."
...jag har en kolonilott som jag har ägt i många år,
och om du är villig att vara där på helgerna
och säg, bygga ett skjul, så kan vi nog skaffa dig en cykel.
- Jösses! - Ja, du är förväntansfull.
Det är inte enkelt att bygga något,
men det är urgamla traditioner som vi har ärvt
från folket i Gondwanaland som levde på Golgatas slätter
under Hammurabis lagar
som skrevs i kilskrift på Babylons portar...
"...härledda från kryptogrammen från Sfinxens utfrågare
och sammanställda från Ratdolts inkunabel.
Given till mig av den flyfotade Mercurius när den förtappade..."
Många har något som skaver,
så de försöker bli av med det.
Men konstnärer behåller det och skapar konst av det.
Du vet?
Tills det, slutligen, slutar att göra ont.
Sångtexten till What a swell party framträdde på min vägg i blod
skriven av Gud Fader själv och inristat med frimurarnas Heliga murslev.
Grabben, vi pratar inte så ofta.
Faktum är att jag inte minns att vi någonsin pratat.
Men jag undrade, för flera år sen,
och oturligt nog frågade jag aldrig, förrän nu,
men jag undrar...
...vad tänker du göra med ditt liv?
Är det bra?
Det är så bra. Det är perfekt.
Jag vet inte mycket om min far.
Jag tror inte att han var god.
Och det har hemsökt mig hela livet.
ALDRIG POSTAT KÄRA "PAPPA"
Jag skrev det... få se, vilket år, 1996.
Långt innan min självbiografi.
Och på ett sätt är det som en repetition för delar av självbiografin,
för att skriva om pappa och min uppväxt.
Kära "pappa",
jag skrev "pappa" inom citattecken för när jag var liten
blev jag tillsagd att kalla dig Glenn, inte pappa.
Så jag växte upp utan en pappa.
Jag växte upp med en Glenn.
Ja, brevet börjar... väldigt anklagande.
Och det avslutas med förståelse.
Ja, det talar om hur mitt yrkesval
verkligen försökte få hans bekräftelse.
Min vän Terry sa en gång,
och det förändrade min attityd mot mina föräldrar.
Och han sa: "Om du har något att säga till dina föräldrar, säg det nu,
för en dag är de borta."
Det var då jag började att metodiskt besöka dem och prata med dem.
Ta med dem ut på lunch.
Du vet, man inser vad han... gick igenom.
Du vet, det är ett liv med förhoppningar och drömmar.
Och han var under enorm press att försörja familjen.
Pressen måste ha varit otrolig.
Mamma ville jobba.
Jag minns att pappa sa: "Min fru ska inte jobba."
Precis som i en film.
Jag känner stor sympati för att pappa
aldrig fick möjligheten att fullfölja sin dröm.
Hur känner du för honom idag?
Jag... Jag gillar honom.
Du vet, han hade en riktigt kul humor.
Jag hade ingen aning.
Och... ja, jag önskar att vi kunde pratas vid igen, du vet?
Det bästa var
när jag skrev en historia om pappa i The New Yorker.
Och jag fick ett brev från en kvinna som sa:
INTERVJU
..."Jag läste artikeln, gav den till min man och han läste den.
Och han sa..."
Förlåt.
Ta den tid du behöver.
Jag hatar att jag är i sändning.
Nej, "han sa: 'Vilket telefonnummer har vår son?'"
Wow.
- Närmar vi oss inte slutet? - Nej, jodå, vi går nu.
Jag tar livet av mig om vi fortsätter.
Vill du höra vad jag drömde?
En kvinna tog med mig till ett öppet, grästäckt fält och visade mig min grav.
Och graven var öppen och i den låg ett skelett, mitt skelett.
Och skelettet log stort med hela ansiktet.
Och jag vände mig till kvinnan och sa:
"Innebär det här att det är möjligt att dö lycklig?"
Och hon sa: "Ja, det är det."
Och jag sa: "Vad behövs för att dö lycklig?"
Och hon svarade: "Äventyr."
Jag frågade: "Menar du genom att uppleva vattenfall och resa i världen?"
Och hon svarade: "Nej, människor."
Nu repar vi, vi spelar nästa vecka.
När jag började spela banjo igen, efter skilsmässan,
tänkte jag att jag skulle få kritik.
Det bara är så, du vet?
Ur form efter COVID.
"Komiker blir musiker", det finns inget värre.
- Låter bra. - Länge sen.
Det är små misstag där.
Jag vill inte att Béla Fleck lyssnar.
Det blev inte så.
MUSIKER
Om det finns en röd tråd i allt som Steve värdesätter,
så är det en strävan efter att åstadkomma något.
Den typen av personlighet som älskar att bemästra något väl,
att fördjupa sig tills man verkligen förstår hur saker och ting fungerar
och sen kasta bort det, för att man har bemästrat det.
När jag hör dig spela banjo...
...ångrar jag att jag inte fortsatte med min första kärlek
till instrument
för vi kunde ha jammat.
- Vilket? - Spela flaska.
Ungkarl nummer två. Avsluta meningen.
"Det kan låta konstigt, men..."
"Jag är naken just nu."
Det...
Vi brukade semestra i Saint Barts med honom.
KONSTNÄR & VÄN
Det var jag, Eric och Steve.
Steve ville inte vara singel.
Helt klart.
Om han mötte någon, och hon läste en bok,
så tänkte han: "Vi kanske borde dejta."
Hej.
Jag la precis märke till boken. Borgmästaren i Casterbridge.
Vilket sammanträffande,
min slutuppsats handlade om Thomas Hardy...
Hur länge har du varit ensam?
Jag vill träffa någon jag kan prata med, lära känna.
Skål.
Jag är lite nervös.
Varför? Du gör inte något fel.
Gillar du att promenera i parken?
- I regnet! - Herregud!
Jag vill att du ser The Music man.
- Därför... - Jag älskar den!
Jag minns en dejt.
Vi åt middag och hon satt bredvid Steven Spielberg.
Och de verkade komma överens väl.
Och den här kvinnan gillade att alltid argumentera.
Vilket inte är min personlighet.
Vi körde hemåt och hon sa:
"Varför kan du inte vara mer som Steven Spielberg?"
Le, ditt pucko.
Jag tänkte bara att det var slutet på det.
- Det är... bra. - Alla bjöd för lågt.
Jag ska bara...
Saker händer.
Jag spelar galet.
Det hettar till.
Jag har... Jag skulle aldrig ha sagt tre.
Två.
- En under? - Ja.
Med undantag för Anne, är det här...
...gamlingar som spelar kort.
Snabba på.
Men vem pratar som en gamling?
Jag är som en... ung typ av... improvisatorisk piska.
Och du är den som: "Så räknar man inte!"
- "Din tur..." - Det är Omaka par.
- Eller hur. - Ja.
En sak som jag har lärt mig av det här.
Jag vill inte bli dokumentärfilmare.
Tanken på att behöva
hitta något intressant av allt det här...
Hur träffade du Anne?
Det är lustigt, först fyller du i tomrutorna,
- för vi träffades först över... - Telefon. Ja.
Jag jobbade som faktagranskare på The New Yorker.
Det första jag granskade av honom var en historia
där någon får en parkeringsbot och det blir helt okontrollerat.
Jag ringde upp och sa:
"Ok, det är en komedi, och det ska inte vara realistiskt,
men om du vill att det ska stämma
så kan vi göra så här." Han sa:
"Helt klart. Vi gör så att det stämmer och också är urlöjligt."
Och sen blev jag den han vände sig till.
Han skrev något väldigt personligt om sin familj.
Jag pratade med hans syster Melinda och med många andra om det
och vi blev bekanta över telefon.
Jag sa till min psykolog
att det är en kvinna som fastnat i mitt huvud.
Vi var på Saint Barts och hela semestern sa han:
"Anne Stringfield, Anne Stringfield. Kan man annat än älska det namnet?"
Sen bjöd han med mig till en lunch han skulle på.
Vi var båda tidiga,
och jag hade med mig New York Times- korsordet,
eftersom jag trodde att jag skulle komma först.
Han satt redan och löste samma korsord.
Det är nog en kort lista på de som tänker:
"Magitrick, banjo. Den killen är något för mig."
Men jag... Jag finns med på den listan.
Han har ett trick med två kort.
Baksidan och framsidan, två kort.
Det är något av det vackraste jag sett,
och jag förstår fortfarande inte hur det går till.
Jag kommer att ta kortet...
...vika det på mitten så att framsidan är på utsidan.
Och jag tar det här kortet...
...och viker det på mitten...
...och så är baksidan utåt och tvärtom.
Skjut in det så där.
Lite klumpigt, jag har inte gjort det på åratal.
Nu har vi baksidan på utsidan och ansiktet på insidan.
Nu kommer den fantastiska delen.
Om du tar kortet och trycker igenom det...
...så vänds kortet.
Det har baksidan på insidan och det är hela kortet.
Det fullständiga kortet. Vänd det.
Gör det igen. Tryck igenom det.
Kortet vänds. Och igen, det fullständiga kortet.
Det fantastiska med det är...
Den enda delen som vänds är delen som trycks igenom.
Så...
Här är delen som passerade igenom,
och här är delen som inte gjorde det.
Du vet, du kan...
Så där.
Någon lärde mig det i Florida, på en klubb.
Han visade mig det och jag var helt förundrad.
Och han sa: "Jag visar."
Och sen visade han mig
och jag förstod fortfarande inte.
Steve har snart en föreställningen på the Met.
De här är Ming... Nej, förlåt, kinesiska.
Kinesiska skulpturer. Ming är en del av det.
Ja. Och är det tryggt, eller rättvist,
att fråga vad de är värda?
Tja, jag tycker inte om att prata om det,
för folk börjar se på saker
och de tittar bara på vad den är värd, du vet?
Som en fantastisk målning som är värd miljoner.
Så jag säger bara att de... De börjar runt 300 000
och går upp till en eller två miljoner.
Två miljoner dollar? Otroligt.
Ja. Ja, de går för...
Till exempel, den här... Åh, herregud.
TVÄRSTRÖMMAR
Han har ett bra öga. Känner du till...
...Mark Twain-priset? Det var i Washington.
Och vi var på... Det hölls en middag... på...
Jag borde inte berätta,
någon annan berättar bättre.
Det hölls en middag på National Gallery, ok?
Kvällen innan har han fått Kennedy-priset och runt 200 personer,
det är en stor middag, och målningarna hänger runtomkring.
En dam reser sig och säger: "Du vet det inte,
men Steve kan namnge varenda konstnär på väggen."
Och Steve reste sig.
Och han gick längs väggen.
"Hopkins, Watkinson, Wilkins, July."
Och han gick runt och namngav varje konstnär som hängde på väggen,
hela vägen runt National... galleriet.
Det var extraordinärt.
Hur stor plats har konsten i ditt liv?
Definitivt en tredjedel skulle jag säga.
Fru och familj och uppträdanden.
Skrivandet, vår grej. Du vet, konstnärligt liv.
Och det är en bra...
...hobby som är avledande, du vet?
Och tidigare?
Den kom först.
Du gillar att betrakta dem och nu visar du dem.
Berätta mer om det.
STEVES PRIVATA SAMLING
Det är väldigt personligt, privat...
förutom tills... Tills nu.
Förändringen ligger i att jag träffade min fru.
Mitt privatliv finns någon annanstans.
Konsten behövde inte vara min frälsning längre.
Underbart. Du vet så mycket om konst
bara för att imponera och bevisa
- att du är mer än en komiker. - Ja, det stämmer.
Ja, jag har alltid velat fråga:
"Varför? Vi vet alla svaret."
Vem är de Kooning?
De Kooning är en viktig amerikansk...
Såg du filmen, Pollock?
Såg du filmen,
Vånda och extas, om Michelangelo?
Jag såg Madame X med Lana Turner.
Och i bakgrunden hängde en underbar abstrakt tavla
som alla låtsades bry sig om.
Och jag tror det var de Kooning.
"Jag tappade intresse för film samtidigt
som film tappade intresse för mig.
Och efter fyra årtionden hade jag slut på filmintriger,
tron som rättfärdigade tiden de upptog,
som förmildrade de tidvis bitska recensionerna,
som skyddade mig från biljettkassans dömande.
I slutänden hade jag slut på driv.
Hej då filmer, det var fantastiskt."
Jag älskar den. Den sista repliken.
Den kunde skrivas med en fotnot.
- Den behövs. - Vinkar hej då.
Den måste vara med.
Vi har inte bestämt titel än.
- Jag trodde det. - Men är vi helt säkra?
"Minnen från filmerna och andra förströelser."
Vad hände med "Nummer ett går" eller...
- Det var en möjlighet. - Ja.
Nummer ett går.
Jag gillar idén om dig i... den gummiliknande posen.
Ja, jag med och...
Det är en bok om din filmkarriär.
Det är vad folk tror, det kommer att identifiera...
Nu får jag veta vad folk tycker.
Precis.
- Ja precis så. - Du vet...
Där. Ta ett kort.
Precis så.
- Kan han fota? - Visst.
NUMMER ETT GÅR MITT LIV I FILM OCH ANDRA FÖRSTRÖELSER
NUMMER ETT GÅR!
Vanligtvis gifter man sig, skaffar barn, jobbar,
och när ens barn växt upp så är man 60 eller 70
och barnen har flyttat ut.
Mitt liv är totalt baklänges.
Jag jobbade mycket väldigt tidigt
och sen hade jag ett lyckligt äktenskap
och ett fantastiskt barn i slutet.
Och... jag älskar det.
Det är de färdiga.
Jag signerar...
...sex tusen av dem.
- Verkligen? - Ja.
Men jag har satt upp en iPad och gör bara så här
och ibland gör jag det... under lunchen.
Kan du be någon?
Nej, det skulle vara... Det vore fel.
Vi har räknat och du har 27 barn i filmerna.
FÖRÄLDRASKAP
BRUDENS FAR BRUDENS FAR II
FULLT HUS FULLT HUS 2
Har jag pratat om det tidigare? Om hur föräldraskap på film
banade vägen för faktiskt föräldraskap?
Du är ett barn, såsom jag var.
Du oroar dig, det är allt.
FÖRÄLDRASKAP
Jag började göra filmer med barn.
Och jag gillade dem, men jag tänkte:
"Det här är perfekt. Jag får dem när de är sina bästa jag."
Tre timmar och sen måste föräldrarna gå hem
och ta hand om allt annat, allt trubbel.
Jag är ok!
Upp med dig, du lämnar inte huset. Utegångsförbud.
Och sen fick Diane Keaton barn.
Och jag satt där och hennes dotter lekte i trädgården
och jag föreställde mig mitt barn som lekte.
Det var så roligt och han verkade intresserad,
och väldigt omtänksam...
SKÅDESPELARE
...om Duke, den lille galningen.
Han var bra.
För mig var det som att, wow, han var så snäll.
- Ser du dig själv som pappa? - Ja.
Är det roligt? Du är busig, busig, busig.
När jag först insåg att han var någon som jag ville vara med,
så tänkte jag: "Han har inte skaffat barn hittills."
Om jag ville vara med honom så fanns det nog inte på kartan.
Det var något som fanns i mina tankar,
endera släpper jag taget om relationen
eller så glömmer jag tanken om barn.
Jag trodde inte att han skulle få barn.
Han tänkte aldrig på det.
Troligen för att hans barndom inte var så idyllisk,
han ville inte föra den vidare.
Han hade inte ett behov av nödvändigtvis ha ett.
- George? - Nina?
Älskling, jag måste få veta hur du känner.
Inga korvar!
Gud. Sluta...! Grabben!
Nej! Nej! Nej!
Det känns bra. Jag vill verkligen.
Säkert?
Absolut.
Han ringde: "Sitter du ner?"
Jag sa ja och han sa: "Bra.
Jag har stora nyheter." "Vad?"
Du ska få barn.
"Anne är gravid." Jag sa: "Vem är pappan?"
Det händer inte män i min ålder.
Kom igen, Picasso fick barn långt över 70.
Tja, du vet, Picasso. Jag menar, Picasso.
Han är den enda i historien som var så gammal.
Han är konstnär, han kan göra som han vill.
Jag är bara... Jag är bara en vanlig människa.
Jag har sparat meddelandet som han pratade in på sjukhuset.
För honom att vara så känslosam och att vara bekväm med det,
det är så stort som det någonsin blir.
- Här kommer bebisen. - Ja.
Bra. Här kommer den.
Det är en flicka. Bra. Grattis, mamma.
Första gången jag upplevde äkta kärlek
var efter att mitt barn fötts.
Det är en flicka.
Jag älskar flickor.
Jag såg på Anne och hon höll bebisen
och hade bara ögon för henne,
det fanns ingen annan på jorden.
GRÅT EN GÅNG OM DET ÄR KUL, TVÅ OM INTE, OK?
Jag är stolt över att vara i Washington
som jag nyss fått veta är landets huvudstad.
Och att få motta det eftertraktade Mark Twain-priset,
som är det enda amerikanska priset inom komik som betyder något,
förutom pengar.
Det var intressant, Steve har förändrats.
Hans bana har dragits om.
Han lämnade ståupp. Men egentligen inte.
Det sägs att konsten och skapandet inom filmen är ett samarbete...
HEDERS-OSCAR
...så att bli utvald och få en utmärkelse ikväll innebär...
...att det inte stämmer.
Han älskar det. Han är så rolig.
Han är fortfarande urkul.
Idiot.
Och jag...
...mottar ödmjukt utmärkelsen.
KOMEDIUTMÄRKELSE FÖR LIVSLÅNG GÄRNING
Och det enda som kunde ha gjort det bättre
var om det hade funnits fler nominerade...
...så att det hade känts som om jag vann över någon.
Tack så jättemycket.
- Hej. - Hej, Steve. Brandy O'Toole.
- Trevligt. - Trevligt.
Jag går igenom
- dagen med dig. - Ok.
Vi börjar med Emmy-intervjun som är 10 minuter.
- Ok. - Följ mig.
Vi fotar i hissen.
Vi blir där ett tag och tar grupp-och porträttfoton.
- Ok. - Sen byter vi efter det.
- Ok. - Det kommer att gå snabbt.
Allting är...
Kommer du att sluta stå framför kameran?
Kanske, men jag gör en tv-serie nu.
- Jag vet. - Där jag får spela en roll.
Ok, och nu? Ombyte?
Hej.
Jag röstar för den.
- Vi får nog byta. - Den vore cool.
Ja, ja. Är du... Hej. Vad heter du?
Ja. Amber.
Jag var inte med, men de frågade om jag ville.
Jag sa: "Ja, om det är i New York,
jag kan inte lämna mitt barn.
Jag kan inte pendla till Atlanta i tre månader."
Men jag tänkte: "Som manusförfattare kommer jag vara där varje dag."
- Marty. - Ja?
Dokumentären behöver bara två timmars intervju med dig och ett nummer.
Varför gjorde jag det? Jag hade en dröm
Jag tror inte det. Men tack.
Sött.
Vi älskar skratten. Ja. Så bra.
Åh, unge man?
Det är nästa omöjligt. Jag är 76.
- Ja. - Och får en hit tv-serie.
- Ja. - Det är inte... Sånt händer inte.
- Jo, det gör det. - Ja.
- Händer det? - Absolut.
Vem är 76 och med i en hit tv-serie?
Jane Fonda och Lily Tomlin.
Jo, det är sant. Helt klart.
- Det var min poäng. - Jo, det var det.
- Du vann, jag vill... - Jag vann verkligen.
- Det är bra. - Älskar det.
BREV FRÅN STEVES PAPPA
Han uppmuntrade mig redan 1996 att skaffa barn.
Så det är... länge sen.
Om du har en treårig dotter efter 60,
så kommer du inte behöva skilja dig.
Dina förhållanden har varit för långvariga och ansvarstagande,
för att påpeka det.
Om du tycker att Roger är viktig,
vänta bara tills du får barn.
Du lär dig inte bara från dina misstag.
Du har även lärt dig av mina,
för du är en ivrig betraktare av den mänskliga naturen.
Hej, det är pappa.
- Det är den 18 mars 2020. - Det är Stevie!
STEVES MEDDELANDEN TILL SIN DOTTER
- Vi är i Santa Barbara. - Stevie säger hej!
Jag insåg precis att jag aldrig sagt att jag älskar dig, eller hur?
Jag gjorde aldrig det? Det är otroligt.
I alla fall så gör jag det och du...
Jag älskar dig och mamma. Kom ihåg det.
Jag vet inte om jag är en bra eller dålig pappa. Kanske inte en dålig.
Jag vet inte vad en bra pappa är.
Men... jag är en snäll pappa.
Han gör magitrick på hennes födelsedagskalas.
Men... det verkar... inte märkas.
Jag minns min regel.
Uppträd aldrig för barn under åtta.
- Precis. - Ja.
Han lär henne spela banjo.
Om hon är upprörd så kan han göra det bättre.
Han kan... Han kan fixa allt genom att få henne att skratta.
Det är speciellt.
När jag kommer tillbaks blir det annorlunda.
Åh, helt klart, inga mer lustigheter, inga mer lekar,
bara hårt jobb, hårt jobb.
Hon får ofta styla hans hår och efteråt säger han:
"Jag är fin, visst? Jag vill vara fin för mamma",
och hon säger: "Du ser så bra ut."
Han kan vara det han önskade att vår pappa var.
Hans barn kommer alltid att känna hans kärlek.
Hu känns det att din dotter är med i filmen?
Jag hatar det.
Vi har för stor glädje i familjen för att kompromissa med det.
Folk förstår att man inte vill ha sina barn på film.
Jag förstår att det är del av det,
så kan vi använda en streckgubbe för att representera... ett barn.
Biljetterna redo.
Föreställningen är en timme och femtiofem minuter.
Den idealiska längden känns som en timme och fyrtioåtta.
Tja, du kunde minska banjospelandet.
Jag har en kollega nu.
Det gör allt så mycket lättare.
Och du vet, om vi provar något nytt och det inte fungerar...
Ja.
Så har jag en kollega jag kan titta på och vi båda bara... "Öh."
Och om Marty dör?
Varför skrattar jag?
Vad gör du då?
Jag skulle nog lägga av. Seriöst.
- Verkligen? - Ja. Ja.
Vad skulle jag göra? Det...
Jag vet inte, jag tittar inte på min karriär som... "Jag är tillbaka!"
Jag vet inte.
Det är underbart, faktiskt.
Du var en ensam ståuppare
som insåg att du gillade att arbeta med ett team.
Ett, två, tre, hör du mig, Steve?
Ja.
- Du behöver inte vara näsvis... - Ok.
Du hörde mig inte igår kväll?
Ni borde gå till skuggan.
Det är inte så varmt.
Vi är så glada...
Därför bär jag inte den här.
Den enda kanadensaren dum nog att säga nej
till Schitt's Creek...?
- Säga nej. - Ja, det funkar bäst.
Jag kollar att bilen är i ditt garage
Och jag vill ha en rumpmassage
- Bättre? - Nej.
- Fem minuter. - Nej, kolla... Vad annars?
Snarare än det... Lägg armen om mig och jag...
Det är bra, ja.
Vi vill ha en inomhusbio
Och han behöver kaffe Till sitt lavemang
- Den blir längre. - Jag vet.
Så vi har inte gjort något.
Så jag säger: "Skit i din katt", och fortsätter?
I våra sexiga...
- Kalsonger - Underkläder
- Vad heter det? Vad är det? - Kalsonger.
Kalsonger.
Hur fungerar det? De filmar dig massor?
- Ja. - Och sen klipper de bort
när du är tråkig eller självupptagen.
Vad... Vad menar du?
Jag menar att den blir kort...
- Ja. - Den blir typ 12 minuter.
Den tar sig bäst efter att jag dött. Det är det de hoppas på.
Jag tror att du lever... Länge, länge till.
De sista åren blir nog inte vackra.
Det blir mycket stirrande ut i fjärran...
- Ja. - ...och jag borstar ditt hår.
Ditt hår har blivit långt.
Och du säger: "Åh, vad är det här för plugg?"
Jag blir inte nervös. Jag blir liksom orolig.
En gång åkte jag och Marty... Körde till en...
du vet, en utmärkelseceremoni.
Och jag sa: "Jag kunde sluta." Och han sa: "Varför?"
"Jag vill inte vara nervös längre."
Du vet?
Och det är inte... Vi är inte nervösa, det är spännande.
Du vet? Men det... Adrenalinet kickar in.
Jösses, det är väldigt intimt.
Ok.
Mina damer och herrar
en applåd för Steve Martin.
Ja! Tack.
Och nu, mina damer och herrar, är jag stolt över att presentera mannen
som överagerar mest av alla någonsin.
En av de hårdast jobbande i nöjesbranschen
för det kommer inte naturligt för honom.
En man som har medverkat i oräkneliga två hit filmer.
Den enda kanadensaren dum nog att säga nej till Schitt's Creek.
Här är han, Martin Short.
- Det är så kul... - Jag älskar det!
Tack, mina damer och herrar!
Vi kallar föreställningen: "Om vi sparat så vore vi inte här."
Det stämmer.
- Får jag säga till dig, unge Steven... - Visst.
Du ser fantastisk ut.
- Tack. - Det gör du verkligen.
Det måste vara fördelen med att ha sett ut som 70 sen du var 30.
Det är en sådan ära att stå bredvid mannen
som var romanförfattare, manusförfattare, musiker,
kompositör och legendarisk komiker.
Tillåt mig säga...
Tillåt mig säga vilken ära det är att stå bredvid mannen
som står bredvid den mannen.
Det var underbart, för det var...
Vi hade mer material och den var kortare än igår.
Den var kortare än igår, typ tio minuter, visst?
Igår kväll var kortare.
Stunder då han grattar sig själv är få och långt ifrån varandra.
När han går av scenen efter en föreställning
så utvärderar han den.
Och han säger: "Ok, så vi hade ett nytt skämt här
och publiken var med oss.
Det var den de verkligen var nöjda med."
Första föreställningen var lyckad.
- Ja. - Andra med.
- Ja. - Tredje, nästan.
Jag håller med.
Andra kvällen är alltid svårare. Man kan inte vara perfekt jämnt.
Att ha en föreställning som man försöker få till håller en levande.
Jag tror att hemligheten till att inte åldras är känslan av att göra nytta.
Du var bra ikväll.
- Tack. - Varsågod.
Vet du vad? Jag skulle älska att arbeta med dig någon gång.
Ni flörtar.
Jag tog en 30-årig paus från ståupp.
Och nu är jag tillbaks. Men jag är tillbaka som vuxen,
så det är en vuxen version.
Det är mer direkt, faktiskt.
Ok, en djupsinnig fråga.
Jag fyllde 65 förra veckan,
och barnen gav mig, naturligtvis, ett sjukförsäkringskort.
INSPELNING AV PODCAST
Som jag nu måste ha.
Det var oroväckande, för det var som om
jag nu lever mitt liv i två spår.
Ens faktiska upplevelse av världen, vilken är densamma,
och ens vetskap om tidens gång, vilken plötsligt har gjort mig,
mystiskt, mycket äldre än jag någonsin trodde att jag skulle bli.
På ett sätt är det precis så, för man lever på ett sätt,
men det finns en siffra i ens huvud som har betydelse,
- och som har haft det hela livet. - Ja.
Det innebär att du är gammal.
Men också, så tänker man:
"Jag kanske bara lever i... 25 år till."
Känner du dig annorlunda
än när du var 40 eller 50 eller så?
Vid 40 tänkte jag på döden.
Neurotiskt.
En falsk känsla av domedagen.
Nu har jag en äkta känsla av den.
Du vet, den falska och den äkta är...
Den äkta känslan av domedagen är lättare att härda ut
än den falska känslan.
Så, du är...
Hej.
Förlåt. Kan vi säga hej och hej då.
- Hej, kom hit. - Förlåt, vi...
- Ska ni iväg? - Ingen fara.
- Hej. - Åh, ska ni?
- Hur är det? - Bra.
Förlåt... Förlåt att vi stör.
- Var inte löjlig. - Påminn mig...
Det var ett viktigt hej då.
Påminn mig vad du heter.
Ok. Får jag se ditt ansikte?
Åh, ja, åh, ja.
Berätta vad du tänker på.
Kapten Uptons hus målades 1928.
Det är en tavla av Edward Hopper som jag lyckades köpa för 30 år sen.
Ens första inryck är att det är ett ensamt hus på en kulle,
och det representerar isolerad ensamhet.
Huset är avsaknaden av liv.
Men det underliga med det...
Under årens lopp så har jag kunnat betrakta den
och min åsikt om den har förändrats.
Ju mer jag betraktar den, ju mer tror jag att huset verkligen lever.
Fönsterna är öppna och en vind blåser igenom
och gardinerna fladdrar.
Och här är en solveranda och man ser rakt igenom fönstren
och man känner nästan rottingmöblerna, du vet, där inne.
Så för mig är det en väldigt levande tavla.
Något händer där inne, det känns glatt.
Det känns inte hemsökt alls.
Folk bor i huset.
Att få barn
är den största förändringen man någonsin går igenom.
Man går från att vara ett skepp på världens hav
till att plötsligt vara en hamn för någon annan.
Man kan sin roll.
Det är... hemma.
UNDERTEXTER: MY JOHANSSON