DOKUMENT V 2 ČASTIACH
Máme dosť vajíčok?
Áno!
Veľmi dôležité je načasovanie.
Zvyčajne si dávam dva krajce.
Výborne.
Viem navariť jednu vec.
Teda dve. Dve stratené vajíčka.
Tajomstvo je... olivový olej.
Toto je šéfkuchársky kúsok.
Och! Dal som tam priveľa.
Všetky tie roky si žil sám?
Stravoval som sa len v reštauráciách.
Ak by som ti vtedy otvoril chladničku, čo by v nej bolo?
Nič.
S Martym máme radi stratené vajcia na toaste.
Áno, to je pravda.
Často sme bývali v hoteloch.
Ak som mal extra dobre vyzerajúce stratené vajíčka,
poslal som Martymu e-mailom ich fotku... ale on mne nikdy.
Tak... áno.
Mám rád veľa korenia.
Steve, vezmeš si ma?
2. TERAZ
Som rád, že to nefilmuješ, bol by to trapas.
Prečo si súhlasil s týmto natáčaním?
To je ťažká otázka. Hm...
Asi som sa len dosť nudil.
Vnímam to ako protilátku
k tým mdlým rozhovorom
a obyčajným veciam, o ktorých som už miliónkrát hovoril.
Ako pohľad späť na môj zvláštny život.
Celý môj život ide akoby opačne.
Ako sa z úzkostlivého tridsiatnika
stal šťastný 75-ročný muž?
Ako sa to udialo?
Ak by sa na toto video pozrela moja žena,
spýtala by sa, čo som to práve spravil.
Povedal by som: „Odpratal som.“
A ona: „Aha, to bolo odpratanie?“
Nuž...
Takže toto... dám to preč.
Táto páska má 45 rokov.
Ak správne počítam.
Nahrával som si vystúpenia, aby som si ich vypočul...
Nerobil som to často, len príležitostne.
Trocha sa bojím si to pustiť.
Teraz stlačím „play“.
Nedávno som čítal niečo, čo ma rozrušilo.
Slnko sa vraj kedykoľvek môže zväčšiť
a pohltiť Zem a úplne ju zničiť.
Povedal som si: „A dosť, idem si kúpiť detektor dymu.“
Smejú sa viac, ako si to zaslúži.
Robiť stand-upy malo pre mňa veľký význam.
Teraz mám pocit, že to bola len medzizastávka.
Máme šťastie, že ľudské telo je, aké je.
Čo keby sme namiesto dvoch rúk
mali len jednu v strede tela?
Spravil som toto.
To by bol koniec šoubiznisu,
lebo by ľudia nemali ako tlieskať.
Celkom dobré.
Viete čo... dosť bolo.
Mali by sme si to vypočuť do konca,
ale už to neznesiem.
Teraz mám úplne iný život.
To je Marty.
- Haló? - Ahoj, potrebujú ťa o desať minút.
Haló?
Zavesil.
Viem, že rád píšeš komiksy.
Čo keby si nejaké napísal o tom,
aké máš pocity z tohto natáčania?
NIEKEDY PREMÝŠĽAM, AKÉ SOM MAL V ŽIVOTE ŠŤASTIE.
AKO JE TO MOŽNÉ?
MOŽNO SA TO DOZVIEME V TOMTO DOKUMENTE.
ČO MYSLÍŠ?
- Áno, niečo také. - Dobre.
Čo sa deje? Nenahrávalo sa to.
To, že umelec príde s novou verziou samého seba...
MALIAR A KAMARÁT
...je naozaj neobyčajné.
Len málo umelcov to dokáže.
Ak umelec opustí to, čo pozná,
aby našiel iný spôsob toho, ako byť kreatívny a prepojený s publikom,
a hľadá umenie svojho života,
tomu hovorím odvaha.
Musí vás hnať niečo iné ako len samotné umenie.
Film Blázon mal veľkú premiéru.
Marie! Kde si, Marie?
BLÁZON, 1979
Marie!
Išli sme na večeru s kamarátkou a mojím otcom.
A môj otec o tom filme nepovedal ani slovo. Nič.
A moja kamarátka sa spýtala Glenna:
„Čo hovoríte na Steva v tom filme?“
Povedal: „No, nie je to žiadny Charlie Chaplin.“
Dobre, znova. Nechaj kameru ísť. Poď znova.
Choď ďalej od kamery, Steve.
A tentokrát sa na začiatku tak netoč.
Zatoč sa viac pri otočke, jasné?
Ako si mi ukazoval.
Dobre, poď.
Bože... prepáč.
Pre svoj ďalší film Pennies From Heaven
som sa musel naučil stepovať, lebo som to nevedel.
Tak som šesť mesiacov stepoval.
Veľmi som to chcel vedieť.
Nuž, Gregory... Práve som natočil svoj prvý muzikál.
Volá sa Pennies from Heaven.
Áno, vraj je veľmi dobrý.
Najlepšia vec, akú som spravil.
- Moja prvá dramatická úloha. - Dramatická?
- Áno. - Žiaden divoký, šialený chlap?
Je to niečo úplne iné.
- Trocha tam spievam a tancujem. - Tancuješ?
Dojímalo ma to. Myslel som si, že to je skvelé.
Tento film mal skvelý koncept.
Otvárali sme ústa do starých piesní.
Ak sa zobudím s tvojimi rukami položenými na mne...
Ak konverzácia ide týmto smerom...
REŽISÉR
...Steve do nej vkročí z nového uhla.
Príde s úplne iným pohľadom,
ktorý pramení z jeho nevinnosti.
Nemá to vypočítané. Taký jednoducho je.
Páčilo sa mi to a považoval som to za veľký hit.
Áno, určite.
Na všetko, čo sa ma opýtate, odpoviem „Áno, určite“. Takže...
Vaša reakcia?
Áno, určite.
Je Steve Martin nadutec? „Áno, určite.“
Ale bol to prepadák.
Víťazom tohtoročného Oscara
za najlepší výkon vo filme Pennies From Heaven...
...pán Steve Martin.
- Strápnilo vás to? - Veľmi.
Hanbím sa povedať, ako som sa cítil.
Mal som pocit, že som zlyhal.
Dokázal som to celkom sám.
Nemám komu ďakovať.
Nie mame, ani otcovi, či ľuďom stojacim za kamerami.
Je to len moja zásluha!
Bol som vyčerpaný a nič sa mi nedarilo.
- Chceš si užiť, zlatko? - Nie, rád sa cítim mizerne.
Povedal som si, že si dám prestávku a pôjdem sám do Londýna.
Bolo to zvláštne, lebo som sa prechádzal ulicami
a nikto sa na mňa nepozeral.
Bol som veľmi osamelý.
Išiel som do kina na film Flashdance.
Sedel som tam celkom deprimovaný a osamelý.
Vo filme bola krátka scéna, kde si nejaký
odvážny mladík povie,
že chce byť ako Steve Martin.
Bolo ironické tam len sedieť
a pomyslieť si, že mnou by asi teraz byť nechcel.
- V rýchlosti... - Hej.
- Tieto recenzie... - Hej.
Je to veľmi zaujímavý a zvláštny film
a mocní ľudia z priemyslu mu dali dobré hodnotenia.
Samozrejme, boli aj negatívne ohlasy.
A zistil som, že ľudia, ktorým sa páčil,
boli múdri a inteligentní ľudia...
- Hej. - A ľudia, ktorým sa nepáčil...
- Hlupáci. - ...ignoranti.
Presne.
Stáva sa.
Tebe sa páčil, však?
- Áno, určite. Som múdry. - Hej.
MESTO NEW YORK
Rozhodol som sa,
že už nebudem o svojich kolegoch hovoriť negatívne veci.
- Majú to aj tak dosť ťažké... - Hej.
Hej.
Majú byť poháre otočené dnom hore alebo dole?
- Dnom hore a na nich voda. - Dobre.
Tam sa ale vojde málo vody.
A skončili sme.
Vždy som mal zásadu.
Nekritizovať ostatných umelcov.
- Akýchkoľvek? - Je to...
Keď pozeráš na obraz, určite ho kritizuješ.
Mne osobne sa môže páčiť alebo nie,
ale nebudem to oznamovať.
- Jasné. - Máme kritikov,
- ktorí nás chcú zničiť. - Hej.
Taký nebudem. Ja stojím na strane umenia.
Alebo sa snažím.
Keď som raz bol na balete, zdalo sa mi divné,
že ľudia niektorým veciam tlieskali.
Ako keby vedeli, ktoré časti sú náročné.
Nejakí 80-roční ľudia si mysleli... „To je ale ťažké“.
Učil som sa stepovať od Dannyho Danielsa pre jeden film.
Neskôr som to zabudol.
Povedal mi: „Pozri, Steve,
sú ľahké kroky, ktoré vyzerajú ťažko, ale aj ťažké, ktoré vyzerajú ľahko.“
Takže nikto nevie, čomu vlastne tlieska.
Aký to bol film?
Pennies From Heaven, určite to poznáš.
- Áno. - Pozrime si to. Žartujem.
Hej.
Čaute, kamoši.
Narazil som na jedno maďarské slovo.
„Pihentagyú.“
Doslovne to znamená „s uvoľneným mozgom“.
Pomyslel som si: „To teraz mám.“ Môj mozog je uvoľnený.
Nie som pod takým tlakom, do akého som sa dostával kedysi.
Nemusím nič dokazovať a prichádzajú lepšie veci.
Kiežby sa niečo stalo.
Potrebujete niečo napísať? Čo tak toto?
Potrebujete vtip? A čo tento...?
Potrebujete názov pre šou? Môže byť?
Náš nový plagát je skvelý. Ukážem vám ho.
Len či ho nájdem.
STEVE MARTIN A MARTIN SHORT
Je podľa mňa vtipný.
NEUVERÍTE, AKO VYZERAJÚ DNES
Ahoj, robia so mnou rozhovor.
Zdravím! Tak, o čom ste sa rozprávali?
O mne. Len sme zabíjali čas, kým príde hlavný aktér.
Keď sme už pri tom, kde je moja výplata?
Posledný rok a pol
sme zbierali vtipy na šou budúci mesiac,
tak sa chceme pripraviť.
Mám rád ruch v pozadí. Ľudia si tak uvedomia,
že nežijem sám.
Hej, ale ničíš tým dokument.
Pozrieme sa na nové žarty a rozhodneme,
či sa hodia, či sú vtipné a či ich použijeme.
Ak nie sú vtipné, dám ich Martymu.
Ak vtip nezafunguje, obecenstvo to nepostrehne.
Očakávaš smiech, žiaden neprichádza
a oni si myslia, že len rozprávam.
„Milujem úvodnú vetu komika,
lebo udáva tón celej hlúpej šou.“
To je vtipné.
„Už rok a pol sme nevystupovali,
čo bude jasné tak v strede vystúpenia.“
Páči sa mi: „Nie som nervózny, som len nepripravený.“
To je to isté.
„Koľkí z vás zatlieskali, lebo si mysleli, že som mŕtvy?“
„Už ste niekedy vošli do miestnosti
a zabudli ste, prečo ste tam?“
To je vtipné...
Dobre. „Viem, čo si myslíte.
Môj zadok vyzerá vďaka tomuto načúvaciemu zariadeniu výborne.“
Hneď naznačíš, že si starý.
Možno by si mohol pokračovať vetou o svojej prostate.
„Nikdy nejdem spať bez toho,
aby som pobozkal svoje tri najvzácnejšie poklady.
Moje dve ceny Emmy a jednu cenu Tony.“
To sa na teba podobá.
Lebo to nie je veľmi dobré.
„Je to protestná pieseň s názvom
Zaveďme ešte nižšie dane pre najbohatších.“
To sa mi páči.
„Ja som stará škola. Ženy som rešpektoval
skôr, ako si to zaslúžili.“
- To sa im nebude páčiť. - Viem.
„Nie je šialené, že celebrita ako prezident“...
To je o Trumpovi.
Nechceme byť príliš politickí...
Ale trošku byť musíme.
- Trump. - Pôjdeš rýchlejšie do dôchodku.
Nie, ale nebojím sa toho.
„Keď som Stevovi povedal,
že treba dodržiavať odstup dva metre, povedal:
„Nemôže to byť 20?“
Preč s tým.
Tomu nerozumiem.
„Steve, vyzeráš skvele. Aké máš tajomstvo?“
Poviem im, že pred 20 rokmi som zabil bezďáka.
Čo to má znamenať?
MÁM OBAVY Z TOHO DOKUMENTÁRNEHO FILMU...
ROBIA VÝSKUM. VYŠETRUJÚ. NA ČO PRÍDU?
KEĎ SOM MAL 18, KÚPIL SOM SI KONDÓM. URČITE Z TOHO SPRAVIA VEĽKÚ VEC.
HORÚCE NOVINKY STEVE MARTIN MÁ RÁD KONDÓMY
Steva dobre poznáte. Ako ho vnímate ako súkromnú osobu?
Mám pocit, že...
Asi by som nevedela úplne povedať,
kto je skutočný Steve.
Ja vlastne...
Vedeli ste, kým vlastne bol?
Nie.
Ani nie. Nie.
Steve bol vždy akýsi...
...samotársky.
Bol veľmi, veľmi, veľmi hanblivý.
Bol akýsi uzavretý
a nehovoril veľmi s ľuďmi...
Je pochopiteľné,
že ak ste hviezda takej veľkosti a talentu,
každý z vás kúsok chce.
Toto poviem s istou dávkou opatrnosti,
lebo nechcem narušiť Stevovo súkromie,
aj keď práve to robíme.
Steve sa zmenil viac ako ktokoľvek iný.
Poďme sa teraz trošku spoznať.
Zodpoviem pár otázok z publika.
Ak máte na mňa otázku,
zdvihnite, prosím, ruku
a ja vám ju rád zodpoviem.
Áno, táto dáma, prosím.
Steve... ako relaxujete po vystúpení?
Čo vám je do toho?
Ďalšie otázky? Len sa pýtajte.
Áno, vy, pane.
Máte radi prácu v televízii?
Presne z tohto som znechutený.
Keď sa niekto postaví a spýta sa také niečo pred...
Vyhoďte ho odtiaľto! Som znechutený!
Až mi prišlo zle! Von s ním!
Nejaké ďalšie otázky z publika?
Žiadne. Výborne, pokračujeme teda.
„Kto je najlepší kamarát Steva Martina?“
„Vlastní Steve Martin obraz Picassa?“
„Aký bohatý je Steve Martin?“
„Kedy Steve Martin ošedivel?“
Toto sú najčastejšie otázky o mne.
„Prečo Steve Martin už nehrá?“
Ani som nevedel, že už nehrám.
Akú máš hodnotu?
Pozrime sa.
Nuž... je to pekné.
Nie je to pravda, ale...
Ak to použiješ, treba objasniť, že ste ma požiadali, aby som sa vygooglil.
Tak moment. „Akú hodnotu má Ben Stiller?“
- Áno? - Máte stôl?
Iste, pane. Pre koľko osôb?
- Som sám. - Sám?
Keď som Steva spoznal...
...bolo veľmi ťažké sa s ním spriateliť.
Častokrát medzi nami zavládlo dlhé ticho.
Bolo cítiť intenzitu jeho samoty.
Ste po prvýkrát sám?
Čo to znamená?
Neviem, prečo som v tom čase chcel byť sám.
Neviem.
Nepremýšľali ste nad psom?
- Psom? - Psy sú skvelé.
Sú prítulné, lížu vám tvár.
Ani vás dokonca nemusia mať radi. Je to ich inštinkt.
Aj Hitler mal psa.
Veľa času trávil sám.
V začiatkoch zarábal dosť peňazí, aby šiel do Francúzska a kúpil tam obrazy.
Vrátil sa, dva obrazy predal a zaplatil si tak za cestu.
Pozeráte sa na obraz Luciena Margotteta, ktorý namaľoval minulý týždeň.
Obdobie impresionizmu bolo, ako viete,
veľmi dôležité pre americkú maľbu.
Láska k umeniu prišla, lebo umenie je krásne.
Na umenie sa dobre pozerá.
Niečo, čo sa dá milovať a mohol si to kúpiť.
Je to jeho hnacia sila.
Frank Duveneck. To všetko sú Američania z 19. storočia.
Tu je fotka mojej izby.
Garáž som zmenil na miestnosť, kde som sa pozeral na obrazy.
- Naozaj? - Hej. Obrazy som usporiadal.
Pozoroval som ich.
Niečo ako súkromná galéria.
Stratil som sa v nej a len som civel.
Miloval som to. Bolo to hypnotické.
APRÍL 1980
Prvé dielo, čo ste si kúpili?
Táto oblasť môjho života je súkromná.
A tak by to malo aj zostať.
Prvá maľba, ktorú som si kúpil, bola loď na mori za mesačného svitu.
Bola tam sama. Naklonená.
Niečo vám ukážem.
Toto je kresba jeho mamy.
Mnohé z tvojich obrazov sú osamotené postavy.
Áno, aj Adam Gopnik to povedal.
„Steve, uvedomuješ si, že všetko, čo zbieraš, má,
odhliadnuc od obdobia, spoločnú tému žalostnej samoty?“
Ľudia, čo hľadia... takto do diaľav.
Dlho bol Martinovým obľúbencom Hopper.
Sú to osamelé obrazy.
Sú na nich osamotené postavy, majáky.
Si melancholický?
- Celkom často. - Aj ja.
Ale stratilo sa to. Viac som sa tak cítil ako mladý.
- Naozaj? - Hej.
Si niekedy smutný, lebo nie si taký šťastný, ako by si mal byť?
Musím povedať,
že niekedy mojej žene Anne poviem: „Ako sa to vôbec celé stalo?“
- Jasné. - Je to fantastické.
- To naozaj pôjdeme tak pomaly? - Vedieš.
Môžem ťa počas šoférovania vyspovedať.
Volá sa to bicyklovanie, ale prečo nie.
Vždy si chcel robiť komédiu?
Bože. Tu doprava, Marty.
Tam hore je ranč s koňmi. Kedysi ho vlastnil John Cleese.
Jeden kôň ma tam má rád, ale len keď mám jedlo.
Čerstvé.
Daj si.
Daj si jablko celé od hliny.
Nemá záujem.
Hej, bolo to triumfálne.
Aha, prichádza. Možno si dá.
- Nie. - Nie.
Videl moje filmy.
Musí ich nenávidieť.
ON NIE JE PÁN ED
Držte sa od neho ďalej!
Túto časť budeme musieť prerobiť.
Áno, toto je dnes naša jediná zábava.
Poviem ti jednu vec. Keď máš 75 rokov
- a si na bicykli... - Áno?
nikdy nebudeš vyzerať dobre.
On chce, aby sme sa narazili a spadli.
Hej.
Len sa hýb ďalej.
- Prečo spomaľuješ? - Lebo je tam auto.
Doriti!
ODPOČÍVAJ V POKOJI, MARTIN SHORT
Keď som mal 15, pracoval som v Disneylande
v Merlinovom kúzelníckom obchode.
Toto je tabuľa, ktorú vyrobil majiteľ.
Vidno ju na starých fotkách. Visela pred obchodom.
O pár rokov neskôr bola na eBayi.
Ihneď som ju kúpil z nostalgických dôvodov
a zavesil ju sem. Sám tomu neverím.
Toto bol Kúzelnícky obchod zo sveta Fantázie, ktorý tam už nie je.
Toto som v Disneylande predával.
Fascinovali ma kovboji.
Viem.
Tu je Victoria.
Victoria mala skvelý štýl.
Je moja dlhoročná kamarátka.
Je to typicky americké.
Bol to výtvor stelesňujúci Ameriku.
A potom sa z teba stal typický Američan.
Tu je niečo.
Neviem, prečo to mám.
Je to môj zub na retiazke.
Drieme v ňom malý chlapec, ktorý ho nikdy neopustil.
Toto som si kúpil pred rokmi na eBayi, zaujímalo ma to,
ale je to rozhádzané.
Ale pripomína mi to moje začiatky.
Viera v niečo dobré, čisté a americké.
Zdá sa, že za roky si si toho veľa nechal.
Nechal som si úplné zbytočnosti, ako titulky časopisov.
Mal som si radšej fotiť byt,
aby som si ho neskôr pripomenul. To by malo význam.
K minulosti sa veľmi nevraciam,
ale keď už natáčame tento dokument...
Toto je môj zoznam piesní a dôvod, prečo je v takomto stave, je,
že pri vystupovaní som sa spotil
a skákal som tak, že takto dopadol.
Poďme.
Steve mal ísť k Lettermanovi.
Volal mi, čo si o tom myslím.
Povedal som mu, nech tam ide, že to bude dobré.
Spýtal som sa, kedy to je, a on, že o päť týždňov.
Vždy chcel byť jednoducho pripravený a vyhrať.
Toto je z môjho triku Rázpordini.
VEĽKÝ RÁZPORDINI
Ako dieťa ma fascinovalo kúzlo,
kedy kúzelník zo svojho klobúka
vyťahuje milión vecí. Tak som si pomyslel, čo keby som tie veci
ťahal z rázporku?
Robil som to pre charity.
Bol to Johnyho posledný týždeň a poprosil ma, aby som spravil Rázpordini.
Myslel si, že som vďaka tomu triku prerazil.
Toto je... z filmu Traja amigos. Nechcem si to ale skúšať.
Musím takto.
Som ako z filmu Otec nevesty.
- Hotovo. - Dobré.
Nemá sa to zapínať.
Dobre.
Potupa vykonaná.
Film Traja amigos ma veľa naučil.
Napríklad, že rád pracujem s partnermi.
- Prečo sme tu? - Pozrieme sa na tento zázrak.
Rozumiem.
KAVIAREŇ LA PALOMA
Toto je kaviareň Paradise. Teda bola.
Od 80. rokov som sem chodil každý deň.
Táto nástenná maľba je očarujúca.
Je záživná.
- Toto ťa inšpirovalo! - Áno.
Je to krásna maľba.
Dodáva mi pocit radosti.
Chodieval som sem a raz som si povedal Traja amigos.
Kedy ti napadlo moje meno?
Nikdy.
Šiel som k Lornemu.
Povedal mi o Troch amigos
a na ďalší deň som letel späť do L.A.,
šiel som k nemu a vzal si scenár.
Bol som ohromený tými umeleckými dielami.
Bol tam Hopper, Picasso.
Tak som sa Steva spýtal: „Kedy si takto zbohatol?
Veď som videl tvoju prácu.“
- A ty si sa zasmial. - Uhm.
Boli sme si rovní.
Nie. Nie až tak.
Bol to môj prvý film.
Len sme sa spoznávali.
Ned, čo to robíš?
Ale musel som hrať niekoho, kto bol ich blízky priateľ
a im rovný na každej úrovni.
A tak som sa musel tváriť veľmi uvoľnene.
- Som Lucky Day! - A ja Ned Nederlander.
A ja Dusty Bottoms a spolu sme...
Traja amigos!
Tak, čo si zistil?
- Zistil som... - Áno?
- Že ťa ovplyvnila ošarpaná maľba. - Hej.
Že si musel mať veľa času nazvyš.
- Ahoj. - Čau, kamoš.
Prečo sa ti tak páčim?
Si rozkošný. S jedným som raz pracoval.
Majte pekný deň.
- Vďaka. - Majte sa.
- Čau, kamoš. - No, poď.
Dobre, to bude posledný záber dňa.
ZLATKO, MYSLÍŠ, ŽE TOTO JE VTIPNÉ?
SI ZANEPRÁZDNENÁ?
Ak naozaj vieš, ako byť vtipný,
- nepotrebuješ toľko vtipov. - Súhlasím.
Kto je vlastne komik-génius?
Človek, ktorý nikdy nemá zlé vystúpenie?
To neexistuje.
- Presne. - Komik-génius neexistuje.
Nie.
Stretol som sa s Chrisom Rockom
a pýtal sa, či každý deň píšem. Povedal som, že áno.
- Každý deň? - Áno.
- Ja píšem komiksy. - Naozaj?
Áno, to teraz robím.
Aj ich kreslíš?
Nie. Na to mám skvelého Harryho Blissa.
- Harryho? Naozaj? - Hej.
- Je skvelý. - To áno.
Robím memoáre filmov, ale v kreslenej...
- Páni. - ...podobe.
Bude tam aj pár ilustrácií.
Mladého Steva už až tak nekreslím,
často robím Steva z profilu.
Musím sa sústrediť na jeho bradu, lebo má veľmi špecifické...
Nemá veľké uši, takže musím...
A jeho sánka je problematická, lebo je okrúhla.
Má slušný ohryzok.
Dobre sa oblieka, takže mu vždy dám oblek alebo niečo podobné.
Som jeden z mála hercov, ktorý dvakrát hral sadistického zubára.
Máš mňa a Billa Murraya v zubárskom kresle?
Mnoho ľudí hovorí,
že sa kvôli mne bojí ísť k zubárovi.
EDITORKA RUKOPISOV
Moja kariéra v stand-upe je ako skutočný príbeh.
Má úvod, jadro a záver.
Ale filmy sú len anekdoty.
A tak som si pomyslel,
že tieto anekdoty dáme do kreslenej formy.
Je to dokonalé.
Tá anekdota stojí za celú stranu,
ale nestojí za celú kapitolu. Chápete?
Rovnako premýšľam aj o svojej kariére.
Túto knihu vystihuje veta:
„Otvorte ju pre zábavu, zotrvajte pre kresby.“
Musí sa to držať témy,
- že ide o memoáre filmov. - Máš pravdu.
VIAC O SÓLE PRE DVOCH, PROSÍM
Toto je Sólo pre dvoch.
Bože, neviem hýbať pravou nohou. Som paralyzovaný.
Niečo skúsim.
To je dôležitý film v mojom portfóliu.
Podľa mňa je aspoň päť anekdot...
- Ktoré musíme vrátiť. - ...ktoré by tam mali byť,
a s ktorými som nič nespravil.
Nedávajte ten korok dole z vidličky.
Prečo je na vidličke korok?
Aby sebe ani ostatným neublížil.
Toto všetko je dobré.
Tu vyzeráš ako Tommy Lee Jones.
Akoby som sa škľabil na Michaela Caina.
Môžem to opraviť.
- Hodí sa sem film Rodičovstvo. - Určite.
- Doriti. Na to som zabudol. - Hej.
Je to vtipné, lebo sa zobudím
a nájdem si od neho e-mail, čo poslal ráno o štvrtej.
Vraj má nápad na komiks.
A ja si pomyslím, že to je skvelý nápad.
Potrebujeme toho viac.
Ďalšie dva či tri kúsky.
Ak by som mal viac času.
- Dám ti čas. - Potrebujem len čas.
- Čo? Čo je čas? - Stihneme to.
Sme v polovici septembra, zvládnem ďalšiu časť.
Zvládneš to.
A čo Roxana?
V Roxane je toho viac, nie?
- Áno. - V písaní.
- Hej. - Áno.
Podieľal som sa na scenári filmu Blázon.
Aj na scenári filmov Muž s dvoma mozgami a Mŕtvi muži nenosia škótsku sukňu.
Ale spolupodieľanie sa na scenári je len akési nadhadzovanie.
Keď som začal s Roxanou, pomyslel som si...
„Dokážem to?“
Aký má zmysel robiť ďalšieho Cyrana z Bergeracu?
Ten príbeh je už dávno dobrý.
„Ahoj, miláčik. Už dávno som ťa nevidel.“
Uvedomil som si, že mojím volaním bola túžba.
Dotklo sa ťa, čo som napísal?
Áno.
Som ako tvoja obežná dráha.
Vznášam sa okolo teba v bezváhovom stave.
Ako modrý muž z obrazu Chagalla.
Len sa vznášam a šaliem po tvojom bozku.
V tvojom písaní sa opakuje téma túženia.
Neviem, ako to opísať.
Akosi to vždy bolo súčasťou môjho života.
Dokonca aj vo filmoch Blázon a Pennies from Heaven.
Chcem žiť vo svete, kde sa texty piesní stanú skutočnosťou.
Musí existovať miesto, kde sú texty piesní skutočnosťou.
Aj v Trháku pána Bowfingera je túženie.
Ide o muža, ktorý sa snaží preraziť vo svete.
Jeho satisfakciou na konci je, keď dostane zásielku.
Je tam melanchólia.
Je to sladká čokoláda s prímesou horkosti. Je to...
Horká čokoláda bez mlieka.
Stredobodom takmer všetkého, čo prináša...
...je téma túženia.
A jediný človek, ktorý to môže napraviť,
je Martin Short.
Vezmem ťa na malú, krásnu okružnú jazdu Santa Barbarou.
- Toto je starý Kúzelný kabaret. - Páni.
- Vieš, čo je Kúzelný hrad? - Hej.
Toto bola jeho verzia vytvorená pôvodnými tvorcami.
Veľmi rád som tam chodil, kým ho nezatvorili kvôli covidu.
- Hm. To je dobrý príbeh. - Hej.
- Len potrebuje jadro a záver. - Hej.
Potom by som mal fakt dobrý príbeh.
Celé si to skvele naplánoval. Pôjdeme ti vyzdvihnúť bielizeň.
- Nie, zaniesť ju tam. - Aha.
Čo je...
Červená.
Tu môžem na červenú odbočiť vpravo.
Nemáš sluhov, ktorí ti tam nosia bielizeň?
- Nie. - Takže si bežný človek?
- Áno. - Páni.
Toto robím len pre kamery. Prvýkrát za 27 rokov.
- Nech sa páči. - Vďaka. Majte sa.
Považuješ sa za dobrého vodiča?
- Áno. - A bezpečného?
Čím si starší,
tým si buď horší, alebo sa staneš lepšou verziou seba.
- To je úplná pravda. - To je parkovacie miesto?
Stal sa zo mňa lepší vodič.
Som milší.
Otvorenejší.
Áno, lebo posledných 50 rokov
- si bol idiot. - Viem.
(KEĎ BOL EŠTE STEVE SKUTOČNÝ IDIOT)
Rogera mám už asi päť rokov.
Randil som so ženou, ktorá mala labradora.
Chceš to? Sadni.
Potom sme sa rozišli a mne zostal Roger.
Choď si po hračku. Áno!
Choď po ňu! Bež!
Neporovnával by som to s ľudským vzťahom,
ale je to krásny jednostranný vzťah.
V minulosti som nebol k ľuďom nepríjemný, bol som im len vzdialený.
Vždy som bol hlavou inde.
„Osobný list od Steva Martina.
- Milý...“ - „Jerry.“
„Vášmu listu som sa veľmi potešil.
Hoci mám plný diár,
rozhodol som sa osobne vám odpísať.
Umelci príliš často strácajú
kontakt so svojím publikom
a berú ho ako samozrejmosť, ale mne sa to nestane...“
„Jerry?“
„Neviem, kedy opäť budem v blízkosti,
ale pre istotu mi nechajte ustlané, ak prídem do...“
„Flintu.“
„S úctou Steve Martin.
P.S. Vždy budem rád spomínať na popoludnie v Riu,
keď sme sa prechádzali po pláži a pozorovali...“
„skaly.“
Napíš:
„Steve nikdy nevynechá schod, lebo v tomto veku používa len pohyblivé plošiny.“
Sme na strane 37 zo 117.
Môžeme to spraviť, ako len chceš.
Prejdeme cez návrhy.
Načrtneme scenár a potom...
Áno, ale je toho veľa. To bude ďalších 100 strán.
„Jediné, prečo Marty nie je v spomienkovej časti Oscarov, je...
...že nemá žiadne dobré filmy.“
„Martyho úspech človeka nezaskočil,
- zaskočil milióny ľudí.“ - Nie.
„Vďaka dobrému stravovaniu a cvičeniu Marty prežil svoju kariéru o 30 rokov.“
To nie je zlé. Dám to modrou.
„So Stevom sme skvelý tím.
Paríme k sebe ako Ben Affleck a smutný výraz.“
To sa mi páči.
„Steve má pár rokov do toho, aby bol kŕmený ako vtáčatko.“
To je vtipné. Daj to červenou.
„Steve píše scenáre a komiksy, hrá na bendže.
Vďaka tomu je
najväčším zabávačom roku 1945.“
To sa mi nikdy až tak nepáčilo.
- Fakt? - Smejú sa na tom?
Hej.
Tak potom to je dobré.
Tieto sú hrozné, ale výborné.
„Je príťažlivý asi ako grg po hotdogu zaseknutý v rúšku.“
„Grg po hotdogu.“
Poviem ti, čo som včera robil.
Išiel som na Sunset Boulevard. K Silver Lake.
A uvedomil som si, že som cestoval celým svojím životom.
Hollywood Boulevard, kam som išiel ako 16-ročný.
Kiná, kam som chodil. Obchody s kúzelníckymi potrebami.
To som ja! Panebože.
Prechádzal som svojím filmovým životom. Cez miesta z filmu Blázon.
Tam sme natáčali Blázna. V tom dome.
Nuž, mami, pamätáš na môj sen mať veľký dom na kopci?
Splnil sa mi.
Ale celá tá jazda bola taká nostalgická.
To je na L.A. také zaujímavé.
Odráža tvoju osobnú históriu.
Stačí sa previezť na nejaké miesto v L.A.
a akoby nájdeš archeologické vykopávky. Hoci to mesto nie je také staré.
Vždy si z toho robím srandu, lebo nič s ničím nesedí.
- Presne. - Však?
To na L.A. milujeme.
Je skvelé.
Architektúra.
Niektoré z týchto budov majú viac ako 20 rokov.
Tento dom sa volá Grécke vzkriesenie.
Každé ráno tam kriesia Gréka, čo tam žije.
Toto je dvojdverové sídlo a...
...toto zasa štvordverové.
V L.A. si nikto,
ak nevlastníš dom s obrovskými dverami.
Tri, dva, jeden...
Akcia!
Sheila študuje umenie konverzácie.
Chodíš na kurz konverzácie?
Áno.
Ako Príbeh z Los Angeles odráža to, čím si vtedy prechádzal?
Je to ako umelecké vlákno.
Spojil som svoje skúsenosti s umením a životom.
Raz mi Martin Mull povedal:
„Ľudia si myslia, že umelci hovoria o teórii a nápadoch,
ale v skutočnosti rozoberáme, kde kúpiť farby.
Hej.
Každá postava má vlastný príbeh.
To šteniatko je trochu príliš,
ale také veci treba prehliadať.
A potom som tam prihodil ďalšie veci.
Moje skúsenosti s láskou a vzťahmi.
A všetko sa to spojilo vo filme.
Nerád som v spoločnosti zaujímavých ľudí,
lebo aj ja potom musím byť zaujímavý.
Vravíš, že som zaujímavá?
Hovorím, že keď som s tebou,
predvádzam sa.
Čo je idiotská verzia zaujímavosti.
Steve Martin si v Ríme vzal Victoriu Tennantovú.
Práve ste sa oženili. Kde?
Boli sme v Ríme. Spolu. A preto to bolo úžasné.
Príbeh z Los Angeles bol vrtochom.
Bol romantický. Tá myšlienka mestských svetiel...
MAL SI SI VYPÝTAŤ JEJ ČÍSLO
...ktoré komunikovali, aby zaľúbencov spojili.
Vtedy som tak premýšľal.
Stretol som svoju manželku. Priniesla mi do života niečo nové.
Ak stretnete tú pravú, všetko sa upokojí.
O tom je v zásade aj ten príbeh.
Čítala som článok o indukcii a moji bratia zistili,
že sa dajú vygenerovať elektrické prúdy v zajacoch, ak...
POBOZKAJ JU, TY HLUPÁK
Hovoríte, že vzťah môže zmeniť život?
Je to veľmi dôležitá časť života.
Asi hovorím, že takto veci možno nefungujú.
Ale nie je pekné si na hodinu a pol myslieť, že áno?
Asi by som mala ísť.
Máte plány založiť si v budúcnosti rodinu?
To chcem vedieť aj ja.
Aha, mám odpovedať!
Tak nejak to funguje, keď dostaneš otázku.
To bude skvelé pri transkripcii programu.
„Pokrčila plecami.“
Keď som si vzal Victoriu Tennantovú, mal som ju veľmi rád.
Bola vtipná, zábavná a veľmi múdra.
A bola Angličanka.
Bol to vzťah, z ktorého sa stal románik.
- Sme najlepší priatelia. - Áno?
- Odkedy je Roland tvoj najlepší priateľ? - Sme si veľmi blízki.
Cítil som aj, že by som sa mal oženiť.
Čo nie je dobrý dôvod. Nedá sa to siliť.
Áno.
Žiť tri mesiace v hoteli,
to je skôr život starého mládenca.
Z hotelovej izby si manželstvo neudržíte.
Vždy som čakal, že sa v ľúbostných vzťahoch
niečo pokazí.
Rozumiete?
Kde to nájdem?
Anekdoty.
O tomto príbehu som písal... Aké to je robiť filmy.
Na stole mi pristál krásny scenár filmu Muž zázrakov.
Bol som nadšený.
Moja postava bola kňaz-buditeľ a bezcitný podvodník.
Začal som si predstavovať, že budem ako Oscarom odmenený Burt Lancaster.
Svedomito som sa pripravoval.
Naučil som sa írsky step,
aby moja postava mohla po javisku oduševnene tancovať.
Zafarbil som si vlasy nahnedo, aby som nebol Steve Martin.
Na javisku som dával ohnivé kázne.
Vo filme hrali skvelí herci.
Začal som si predstavovať ocenenia a zásluhy.
Ale po uvedení filmu sa v prvej vete kritiky uvádzalo:
„Majte sa na pozore. Steve Martin si zafarbil vlasy.“
Stala sa z vás veľká filmová hviezda,
odkedy ste boli stand-up komikom.
Točili ste jeden dobrý film za druhým. A teraz máte nový.
Natočili ste ďalší film.
Hej.
- Čo tým myslíte? - Je to takto...
Neužívam si natáčanie filmov,
ale ich propagáciu.
- Napríklad túto šou. - Hej.
Alebo ukážky filmu.
Ak by sa dali robiť len tie,
bolo by to skvelé.
Takže tvrdíte,
že natáčanie filmov vás až tak nezaujíma.
- Radšej máte ich propagáciu. - Robím to len preto,
aby som mohol dávať rozhovory a chodiť do ranných šou.
Toto sú moje scenáre.
Keď som začal robiť filmy, myslel som si,
že na to, aby som spravil päť dobrých, musím natočiť 40 filmov.
To som si myslel, lebo film je úplný cirkus a vyžaduje od vás veľa.
Nedá sa predpovedať jeho úspech.
Lietadlom, vlakom, autom.
Nepredstavil som sa.
Del Griffith, Americké svietidlá a príslušenstvo,
vedúci predaja, oddelenie sprchových závesov.
John Candy bol veľmi citlivý a komplexný.
Mali sme sa veľmi radi.
Mal jednu krásnu scénu...
Nebudem to celé čítať, ale takéto to bolo dlhé.
Boli sme na vlakovej stanici, kde mi vysvetľoval celý svoj život.
Stál som oproti nemu a plakal som...
...keď to hral.
Celé to vystrihli.
Neviem prečo. Možno kvôli rýchlosti
alebo tam len nechceli mať taký dlhý prejav.
Skrátili to na jednu, dve vety.
Nemám domov.
Marie je mŕtva už osem rokov.
Jednu repliku som miloval.
Povedal: „Na ľudí sa niekedy akosi prilepím.
Podobne ako na teba. Najmä počas sviatkov.
V marci, júli a októbri to je ľahké.
Ale inak je to ťažké.“
A potom povedal: „Tentokrát som sa nevedel odpútať.“
Bolo to frustrujúce. Chcel som skončiť,
lebo do tých filmov som dal svoje srdce.
Pracoval som na nich, premýšľal o nich, točil som ich.
O dva roky neskôr skončia niekde na poličke.
Film Blázni a poloblázni. Vedel som, že to je prepadák.
Na skúškach sme zistili, že to nie je dobré.
Šiel som autom po Victoria Boulevarde
a zbadal som plagát so svojou tvárou a mikulášskou čiapkou.
Pomyslel som si, že to budú ťažké Vianoce.
NECH NA NÁS SPADNE METEORIT.
Aké zlé to môže byť?
Film Blázni a poloblázni. Veľmi zlé!
Je to zlé.
- Uf. Je to naozaj, naozaj zlé. - Ja neviem...
Steve, môžem sa niečo spýtať?
- Nemám záujem - Jednu otázku.
Už sa vás to museli pýtať.
- Prosím. - Nie ste komerčný.
- Ako je možné... - Ako?
- Otázka je... - Žiadnu nemáte.
Ako to, že už nie ste vtipný?
- Dobre. - Steve!
V tom čase som sa cítil stratený.
S Victoriou sme boli nerozhodní,
ale nakoniec sme sa rozviedli. Nebola to jej vina.
Bola to naša vina, ale hlavne moja.
Rozpadom manželstva sa otvorila bezodná priepasť.
Možno ťa k tomu napadne popis.
Nuž, vlastne...
...je to dokonalé takto.
Nepotrebuje to slová.
Bola to... kríza stredného veku.
Ako obdobie, kedy... Pokračujete, aby ste dokázali,
že ste neboli jednorazovým hercom.
Chcete ukázať, že niečo napíšete.
A ukázať aj niečo iné.
Neustále niečo ukazujete.
Moja práca mi prinášala uspokojenie
a bola dôvodom, prečo som si vážil samého seba.
A uvedomil som si, že som si myslel
že ak nebudem pracovať, ľudia ma nebudú mať radi.
Cítil som prázdnotu, čo je traumatizujúce...
MLIEKO, VAJÍČKA, JOGURT
V tom období som čítal knihy na sebazlepšovanie.
Myslel som si, že treba o všetkom hovoriť.
V lietadlách som sedel vedľa cudzích ľudí
a hovoril som im svoje myšlienky.
NEČAKAL SOM NOMINÁCIU, ALE ĽUDIA HOVORILI, ŽE JU DOSTANEM, A KEĎ SOM NEDOSTAL...
Lebo som si myslel, že tak sa to má robiť.
ZABITE MA NIEKTO.
Ako tú prázdnotu vyplniť?
To je povaha umenia...
...hybná sila umenia...
Prichádza z uvedomovania si prázdnoty.
Keď som začal uvažovať o divadle...
...otvorila sa mi myseľ.
Mali by sme si prejsť hru, ktorú som napísal. Volá sa WASP.
Začal som písať veci, ktoré by som pre film nikdy nenapísal.
To je dojímavá strana divadla.
WASP je o základnej americkej rodine
a hlbokej emočnej nefunkčnosti ukrývajúcej sa pod povrchom.
Ten známy rozhovor, o ktorom Steve píše
keď jeho otec prišiel na premiéru Blázna,
ten sa premietol do hry WASP.
Chlapec v nej musí vyrobiť do školy model.
Ukáže ho otcovi: „Čo myslíš?“
Nuž, nie si Flank Lloyd Wright.
Táto rodina, ktorá sa zdá byť skvelá,
má v topánke kamienok.
Je to o emočnej vzdialenosti
pretkanej chladnosťou.
S rodinou sme žili v Texase, ja som mal päť rokov a moja mama
sa sem zúfalo chcela presťahovať.
Chcela, aby sa otec stal hercom.
Potom sme sa presťahovali do Orange County a kúpili dom za 16 000 dolárov.
Otec pracoval s nehnuteľnosťami?
To vtedy prekvitalo.
Vtedy nemohol rodinu
zabezpečiť prácou v divadle.
Nepamätám si na objatia.
Ani na prejavy lásky.
Ja sa zo svojho dieťaťa veľmi teším.
Premýšľal som, prečo sa nám náš otec netešil.
V hre WASP sú scény, kde si rodina sadne za jeden stôl.
Za stolom je ticho.
Nezáujem otca.
Jedna z najlepších postáv, ktoré som napísal, je otec.
Syn si chce kúpiť bicykel a on mu povie:
„Musíš si naň zarobiť a zaplatiť zaň.“
Syn povie: „Ja som dúfal, že...“
„Bicykel je luxusný kúsok.
- Vieš, čo to znamená?“ - „Nie.“
Ak vlastníš luxusný kúsok, ľudí to hnevá.
Ako náš zelený trávnik. To je luxusný kúsok.
Mohol by byť menej zelený, ale o to nejde.
Na tom trávniku makám.
Možno viac, ako by som mal. Vrážam doň peniaze.
Pre mňa je to luxusný kúsok, ktorým vytáčam ostatných.
Môj otec sa na mňa veľmi nahneval,
lebo som si kúpil šortky za štyri doláre.
Riadne ho to naštvalo.
Bola to hrozná suma, ale sám som si na ne zarobil.
Ale od toho momentu som si od rodičov peniaze nebral. Mal som desať rokov.
„Na luxusné kúsky si treba zarobiť.
Takže, ak chceš bicykel, musíš naň pracovať. Takže...“
...v meste mám malý pozemok, čo vlastníme už pár rokov.
Ak tam po škole a cez víkendy zájdeš
a postavíš na ňom niečo, zoženieme ti ten bicykel.
- Bože! - Áno, vidím, že si nadšený.
Nie je ľahké niečo postaviť,
ale toto sú starobylé tradície
ľudí Gondwany, ktorí žili na pláňach Golgoty,
založené na princípe Chammurapiho
napísané klinovým písmom na bránach Babylonu...
„...vyvodené z kryptogramu Sfingy
a zozbierané z Ratdoltovej prvotlače,
ktoré mi doručil svižný Merkúr, keď zatratenci...“
Väčšina ľudí má
v topánke kamienok. Vyzujú si ju a vyhodia ho.
Ale umelci si ho tam nechajú a spravia z toho umenie.
Chápete?
Až kým nohu prestane omínať.
Na stene sa objavili krvou napísané slová piesne What a Swell Party.
Napísal ich tam sám Boh a ozdobil ich svätý murár.
Synak, veľa sa nerozprávame.
Vlastne sme sa nikdy neporozprávali.
Ale pred pár rokmi som premýšľal,
a nikdy som sa ťa na to nespýtal,
ale premýšľal som...
...čo máš v pláne v živote robiť?
Neviem, či je to dobré.
Je to skvelé. Dokonalé.
O svojom otcovi veľa neviem.
IBA VRAŽDY V BUDOVE, 2021
Ale nemyslím si, že bol dobrý človek.
Celý život ma to zožieralo.
4. 1. 1996 MILÝ „OTEC“
Toto som napísal... Pozrime sa, v roku 1996.
To bolo pred mojou autobiografiou.
Bolo to akýmsi nácvikom pre niektoré jej časti.
Časti o mojom otcovi a rodine.
Milý „otec“.
Slovo otec som dal do úvodzoviek, lebo keď som bol malý,
povedal si mi, aby som ťa nevolal otec, ale Glenn.
A tak som vyrastal bez otca.
Vyrastal som s Glennom.
Tento list sa začína veľmi... vyčítavo.
A končí s porozumením.
Píše sa v ňom o tom, ako som sa snažil
svojou prácou získať jeho uznanie.
Raz mi kamarát Tery povedal niečo,
čo zmenilo môj prístup k rodičom.
„Ak chceš rodičom niečo povedať, povedz im to teraz,
lebo jedného dňa tu nebudú.“
Vtedy som ich začal pravidelne navštevovať a rozprávať sa s nimi.
Bral som ich na obedy.
Uvedomil som si, čím si prechádzal.
Život je o nádeji a snoch.
Bol pod obrovským tlakom uživiť rodinu.
Ten tlak musel byť neuveriteľný.
Moja mama chcela ísť pracovať.
Ale otec jej povedal: „Moja manželka pracovať nebude.“
Ako z filmu.
S otcom súcitím.
Nemal prostriedky, ako si splniť sny.
Čo k nemu cítiš teraz?
Mám ho rád.
Mal veľmi dobrý zmysel pre humor.
To som netušil.
Želám si znova sa s ním porozprávať.
Najlepší kompliment
som dostal, keď som o otcovi napísal v New Yorkeri.
Napísala mi jedna žena a povedala...
ROZHOVOR, 92. ULICA
...„Ten článok som čítala a dala som ho prečítať svojmu manželovi.
Potom povedal...“
Prepáčte.
Máš čas. Daj si vodu.
Strašné, že sme v televízii.
„On povedal: ‚Aké je telefónne číslo nášho syna?‘“
Páni.
- Nebudeme už končiť? - Áno, o chvíľku.
Ak by sme nekončili, zabijem sa.
Chceš počuť o mojom sne?
Snívalo sa mi, že ma nejaká žena vzala na trávnaté pole k môjmu hrobu.
Hrob bol otvorený a ležala v ňom moja kostra.
Široko sa usmievala.
Otočil som sa k žene a spýtal sa:
„Znamená to, že sa dá zomrieť šťastný?“
Povedala: „Áno.“
Spýtal som sa: „Čo mám urobiť, aby som zomrel šťastný?“
Povedala: „Dobrodružstvo.“
Hovorím: „Myslíš pozorovanie vodopádov a cestovanie okolo sveta?“
Povedala: „Nie. Potrebuješ ľudí.“
Poďme si to precvičiť, lebo to tento týždeň budeme hrať.
Keď som po rozvode znova začal hrať na bendže,
myslel som si, že ma zas skritizujú.
Ako vždy.
Covid ma vyhodil z kondičky.
„Z komika sa stal hudobník“. Nič horšie nemôže byť.
- Znie to dobre. - Je to už rok a pol.
Má to chybičky.
Nechcem, aby to počul Béla Fleck.
Ale kritika neprišla.
HUDOBNÍČKA
Ak majú všetky veci, ktoré si Steve cení, spoločného menovateľa,
sú to ťažkosti úspechu.
On sa teší z toho, ak si niečo osvojí,
ak ide do detailov, kým skutočne nepochopí, ako veci fungujú
a potom ich odloží, lebo si ich už osvojil.
Keď ťa počujem hrať na bendže...
...ľutujem, že som nezostal pri svojej prvej láske,
pri hre na nástroji
lebo sme mohli byť tím.
- Aký nástroj? - Krčah.
Slobodný muž číslo dva. Doplňte túto vetu.
„Možno to znie zvláštne, ale...“
„V tejto chvíli som nahý.“
To je...
RANDENIE
Dovolenky sme vždy trávili na ostrove St. Barts.
MALIARKA A KAMARÁTKA
Chodili sme tam ja, Eric a Steve.
Steve nechcel byť nezadaný.
To viem určite.
Ak stretol ženu, ktorá čítala knihu,
povedal si: „Možno by sme mali ísť na rande.“
Ahoj.
Všimol som si tú knihu, čo čítate, Starosta casterbridgeský.
To je skutočne náhoda,
lebo moja záverečná práca bola o Tomovi Hardym...
Ako dlho ste už osamelý?
Chcem spoznať niekoho, s kým sa môžem porozprávať.
Nazdravie.
Nemôžem si pomôcť, som nervózny.
Prečo? Nerobíš nič zlé.
Máš rada prechádzky v parku?
- V daždi! - Bože!
Chcem, aby si si pozrela Obchodníka s hudbou.
- Lebo... - Videla som to a milujem to!
Pamätám si na jedno rande.
Išli sme na večeru a ona sedela vedľa Stevena Spielberga.
Zdalo sa, že si rozumejú.
Táto žena sa akosi vždy rada hádala.
Čo je mne vzdialené.
Šli sme domov a ona povedala:
„Prečo nemôžeš byť viac ako Steven Spielberg?“
Úsmev, ty...
Pomyslel som si: „To je koniec.“
- To je dobré. - Všetci málo stavili.
Ja len...
Budú sa diať veci.
Hral som nahnevaný.
Si zlý.
Nikdy v živote by som nepovedal tri.
Dve.
- Jedna spodná? - Áno.
S výnimkou Anne sme...
...dôchodcovia hrajúci karty.
No tak, švihaj!
Hej, ale kto tu hovorí ako dôchodca?
Ja som mladý švihák-improvizátor.
A ty si ten, čo hovorí: „Tak sa nepočíta!“
- „Musíš takto...“ - Ako seriál The Odd Couple.
- Viem. - Hej.
Poviem ti, čo som sa tu naučil.
Nechcem točiť dokumentárne seriály.
To, že tu musím sedieť,
a nájsť tu niečo hodné...
Ako si spoznal Anne?
Je to zábavné, lebo najprv som si
- len domýšľal, lebo sme sa spoznali cez... - Telefón.
Pracovala som ako overovateľka v časopise The New Yorker.
Prvá vec, ktorú som uňho overovala, bol príbeh,
ako niekto dostal pokutu za parkovanie a veci sa vymkli spod kontroly.
Zavolala som mu a povedala som:
„Viem, že to je komédia. A že to nemá byť realistické,
ale ak chcete, aby to bolo precízne,
mohli by sme urobiť toto.“
A on povedal: „Jasné, spravme to precízne a zároveň komické.“
Potom som ho už kontaktovala pravidelne.
Napísal niečo o svojej rodine, čo bolo veľmi osobné.
Hovorila som s jeho sestrou Melindou aj s ostatnými ľuďmi
a akosi sme sa spriatelili cez telefón.
Svojmu cvokárovi som povedal, že mám v hlave jednu ženu.
Boli sme na St. Bartse a on celú dovolenku hovoril:
„Anne Stringfieldová. Nie je to krásne meno?“
O pár mesiacov ma pozval na obed so skupinou ľudí.
Obaja sme prišli skoro
a ja som si priniesla krížovku z New York Times,
aby som sa tam nenudila, keď prídem prvá.
On už tam sedel a lúštil svoju krížovku z New York Times.
Asi len málo ľudí si pomyslí:
„Kúzelnícke triky, bendžo. To je muž pre mňa.“
Ale ja... som jedna z mála.
Má jeden trik s dvoma kartami.
Predná a zadná strana karát.
Je to jedna z najkrajších vecí, aké som videla.
Stále celkom nerozumiem, ako to robí.
Vezmem si túto kartu...
...zohnem ju napoly, aby jej predná strana bola vonku.
A vezmem túto kartu...
...a zohnem ju napoly...
...aby jej predná časť bola vonku.
Vložíme ju tam.
Som trošku nemotorný. Už roky som to nerobil.
Teraz je zadná časť vonku a predná časť vnútri.
Teraz prichádza tá úžasná časť.
Ak túto kartu posuniete nahor...
...zadná časť sa zmení na prednú.
Zadná časť je vnútri. Vidíte, že je to celá karta.
Celá karta. Obrátim to.
Urobím to znova. Posuniem ju.
A karta sa zmení. A znova vidíte, že je to celá karta.
Skvelá časť je...
Že sa zmení len tá časť karty, ktorú som posunul.
Takže...
Toto je tá časť, ktorú som posunul
a toto časť, ktorú som neposunul.
Vidíte, že...
Hotovo.
Niekto ma to naučil na Floride v klube.
Ukázal mi ten trik a ja som bol šokovaný.
Povedal mi, že ma ho naučí.
Ukázal mi, ako na to
a ja stále nerozumiem, čo je za tým.
V New Yorku je tento mesiac šou Steva v múzeu Met.
Toto je dynastia Ming...
Nie, čínska keramika. Je súčasťou dynastie Ming.
Je v poriadku spýtať sa
na cenu týchto diel?
Zvyčajne nerád hovorím o cene vecí,
lebo ľudia sa na niečo pozrú
a budú za tým vidieť len cenu.
Skvelý obraz má hodnotu aj štyri milióny dolárov.
Začínajú niekde okolo 300 000
a šplhajú sa až do výšky dvoch miliónov.
Dva milióny dolárov? To je neuveriteľné.
Áno, tak sa pohybujú...
Napríklad tento kúsok... Kriste.
WINSLOW HOMER PRIEČNE PRÚDY
Je veľmi všímavý. Poznáte ten príbeh...
...možno to bola Cena Marka Twaina. Niečo vo Washingtone.
Všetci sme boli... na večeri...
Vidíte, ja to rozpovedať neviem.
Niekto vám to povie lepšie.
V Národnej galérii sa usporiadala večera.
Predchádzajúci večer dostal cenu Kennedyho centra. Na večeri bolo
asi 200 ľudí a všade na stenách viseli obrazy.
Jedna pani sa postavila a hovorí: „O Stevovi možno
neviete, že dokáže pomenovať autorov všetkých týchto obrazov.“
Steve sa postavil.
Prešiel sa popri obrazoch.
„Hopkins, Watkinson, Wilkins, July.“
Vymenoval všetkých autorov obrazov
v Národnej galérii.
Neuveriteľný výkon.
Na akom mieste je dnes v tvojom živote umenie?
Určite na treťom.
Manželka a rodina, vystúpenia.
Písanie. Umelecký život.
A toto je dobrá...
...záľuba, ktorá je veľkou zábavou.
Kde bolo umenie predtým?
Na prvom mieste.
Rád ich pozorujete a teraz sa o ne delíte.
Ako je to možné?
SÚKROMNÁ ZBIERKA STEVA MARTINA
Je to veľmi osobné a súkromné a...
teda až... doteraz bolo.
Zmenilo sa to, že som stretol svoju manželku.
Moje súkromné ja sa mohlo vydať novou cestou.
Umenie mi už nemuselo slúžiť ako vykúpenie.
Si úplne úžasný. Ukazuješ umenie,
a to len preto, aby si ľuďom
- ukázal, že nie si len komik? - Áno.
Ľudia vždy chceli, aby som sa ťa to opýtal.
Hovorím: „Prečo? Veď odpoveď poznáme.“
Kto je de Kooning?
De Kooning je dôležitý americký...
Videl si film Pollock?
Videl si film
Agónia a extáza o Michelangelovi?
Videl som Madame X s Lanou Turnerovou.
V pozadí bol krásny abstraktný obraz,
o ktorý všetci predstierali záujem.
A myslím, že to bol de Kooning.
„O filmy som sa prestal zaujímať,
keď oni stratili záujem o mňa.“
Po štyroch dekádach som konečne ukončil pletky s filmami,
vieru, ktorá ospravedlňovala môj investovaný čas,
tlmila bolestivé hodnotenia tlače
a chránila ma pred kritikami.
Nakoniec mi došiel dych.
Zbohom, filmy. Ďakujem za spoločnosť.“
Tá posledná veta je skvelá.
Mohli by sme to napísať malými písmenami.
- Určite. - Ako mávam.
To tam musíme dať.
Ešte stále nemáme názov.
- Myslím, že máme. - Áno? Na 100 percent?
„Spomienky na filmy a iné zábavky.“
A čo názov „Prichádza hviezda“ alebo...
- Aj to bola možnosť. - Hej.
Prichádza hviezda.
Páči sa mi nápad... ako si v pružnej póze.
Aj mne...
Je to kniha o tvojej filmovej kariére.
To ľudia čakajú... Že sa v nej budeš identifikovať.
Teraz zisťujem, čo si ľudia o mne myslia.
Presne.
- Presne tak. - Hej...
Odfoť si ho.
To je ono. Úplne...
- Môže si ťa odfotiť? - Dobre.
PRICHÁDZA HVIEZDA MÔJ ŽIVOT VO FILME A INÉ ZÁBAVKY
PRICHÁDZA HVIEZDA!
Zvyčajne sa človek ožení, má dieťa, pracuje.
Potom jeho dieťa dospeje a keď má človek 60, 70 rokov,
deti sú z domu preč.
Môj život je úplne naopak.
Na začiatku som tvrdo pracoval
a až potom prišlo šťastné manželstvo
a nakoniec fantastické dieťa.
A... mne sa to tak páči.
Tieto sú už hotové.
Podpisujem...
...šesťtisíc ilustrácií.
- Naozaj? - Hej.
Ale nastavil som si iPad a robím to
niekedy... počas obeda.
Nemôže to spraviť niekto iný?
Nie, to by nebolo správne.
Napočítali sme, že vo filmoch si mal 27 detí.
RODIČOVSTVO
OTEC NEVESTY OTEC NEVESTY, ČASŤ DRUHÁ
DVANÁSŤ DO TUCTA DVANÁSŤ DO TUCTA 2
Hovoril som už, ako film Rodičovstvo
vydláždil cestu skutočnému rodičovstvu?
Si rovnaké dieťa, ako som bol ja.
Máš len veľa obáv, to je všetko.
RODIČOVSTVO
Začal som robiť filmy s deťmi.
Mal som ich rád a pomyslel som si:
„Toto je skvelé. Mám ich v ich najlepšej verzii.“
Na tri hodiny denne a potom ich dáme rodičom,
ktorí sa musia postarať o všetko ostatné.
Som v poriadku, oci!
Tak vstávaj! Nikam nepôjdeš. Máš domáce väzenie.
Diane Keatonová mala deti.
Pamätám si, ako sa jej dcéra hrala na dvore a ja som si pomyslel:
„Viem si predstaviť, ako sa na tom dvore hrá moje dieťa.“
Bola to naozaj radosť a zdalo sa, že ho to zaujíma.
Bol veľmi milý...
HEREČKA
...k Duke, malému blázonkovi.
Bol k nej skvelý.
Pomyslela som si, aký je láskavý.
- Viete si predstaviť, že budete otcom. - Áno.
Je to sranda? Si taká nezbedná!
Keď som si začala uvedomovať, že by som s ním chcela byť,
pomyslela som si: „Nuž, zatiaľ nemá deti.“
Ak som s ním chcela byť, deti asi nebudú témou.
Uvažovala som nad tým,
že buď budem musieť tento vzťah opustiť,
alebo zanechám myšlienku na deti.
Nemyslím, že uvažoval nad dieťaťom.
Nezaoberal sa tým.
Možno preto, že jeho detstvo nebolo také ideálne,
že by niečo z neho chcel posunúť ďalej...
Nemal potrebu mať dieťa.
- George? - Nina?
Zlatko, musím vedieť, čo si o tom celom myslíš?
Nemajú hotdogy!
Bože! Synček! Nie!
Nie!
Je to super! Som úplne za!
Naozaj?
Určite.
Zavolal mi a spýtal sa, či sedím.
Sedela som, tak hovorí,
že má veľké novinky.
Budete mať dieťa.
„Anne je tehotná.“ Spýtala som sa: „Kto je otcom?“
Takéto veci sa nestávajú mužom v mojom veku.
No tak, Picasso mal deti až do sedemdesiatky.
Hej, ale to je Picasso.
Je jediný chlap v histórii, čo mal deti v sedemdesiatke!
On je umelec, môže si robiť, čo chce.
Ja som len... obyčajný Joe.
Asi som si uložil správu, ktorú mi zanechal, keď volal z pôrodnice.
Bolo skvelé, že bol dojatý,
a že sa taký dojatý cítil dobre.
- Tlačte. Už to bude. - Hotovo.
Dobre.
Je to dievčatko! Dobre! Gratulujem, mamička.
Prvýkrát som zažil skutočnú lásku,
keď sa mi narodilo dieťa.
Je to dievčatko.
Dievčatká sú skvelé.
Pozrel som sa na Anne, ako drží bábätko
a pozerá sa mu do tváre.
Nikto iný vtedy neexistoval.
ZAPLAČ RAZ, KEĎ JE TO VTIPNÉ. DVAKRÁT, KEĎ NIE.
Som hrdý, že som dnes tu, vo Washingtone
o ktorom som sa nedávno dozvedel, že je hlavným mestom.
Ďakujem za túto vytúženú cenu Marka Twaina,
ktorá je jediným významným americkým ocenením za komédiu,
teda okrem peňazí.
To bolo zaujímavé, lebo Steve je iný.
Jeho smerovanie je úplne iné.
Stand-up komédiu zanechal, ale nie tak úplne.
Hovorí sa, že umenie a filmárske remeslo sú spoluprácou...
ČESTNÉ OCENENIE
...a to, že som dnes ocenený, znamená...
...že to nie je pravda.
Miluje to. Je fakt vtipný.
Stále je zábavný.
Bastard jeden.
A ja...
...túto cenu pokorne prijímam.
CENA ZA CELOŽIVOTNÉ DIELO
Lepšie by to bolo už len,
ak by existovali aj iní nominanti...
...aby som mal pocit, že som niekoho porazil.
Ďakujem veľmi pekne.
- Zdravím. - Steve, som Brandy O'Tooleová.
- Teší ma. - Aj mňa. Ako sa máte?
Poviem vám,
- čo dnes robíme. - Dobre.
Začneme asi 10-minútovým rozhovorom o Emmy.
- Dobre. - Poďte za mnou.
Máme tu celý set pre Emmy.
Chvíľu budeme tu a potom sa odfotíme spoločne a jednotlivo.
- Dobre. - Potom nastane zmena.
- Dobre. - Bude to rýchle.
Všetko je...
Príde bod, kedy už nebudeš chcieť byť na kamere?
Čakám na to, ale teraz som v televízii.
- Viem. - Hrám niekoho.
Dobre, a teraz čo? Šatňa?
Ahoj, Selena.
V tom by som dobre vyzeral aj ja.
- Vymeňme si to. - Seklo by ti to.
Hej. Zdravím. Ako sa voláte?
Amber.
Ani som v tom nemal hrať, ale ponúkli mi to.
Súhlasil som, ak sa to bude točiť v New Yorku,
lebo od dieťaťa neodídem.
Nemôžem ísť do Atlanty na tri mesiace.
Ako scenárista by som tam aj tak bol každý deň.
- Marty? - Hej?
Potrebujeme ťa na krátky, dvojhodinový rozhovor.
Prečo som to spravil? Mal som sen
To asi nebudeme robiť, ale vďaka.
Rozkošné.
Smiech sa nám páči. Výborné!
Ale mladý muž!
Je to takmer nemožné. Mám 76 rokov.
- Hej. - A musím hrať v seriáli.
- Hej. - Také veci sa bežne nedejú.
- Ale áno. - Hej.
- Naozaj? - Iste.
Kto má 76 rokov a hrá v seriáli?
Jane Fondová a Lily Tomlinová.
To je pravda.
- To som trafil. - To áno.
- Vyhral si... - Toto som vyhral.
- ...bolo to skvelé. - Páčilo sa mi to.
LIST OD STEVOVHO OTCA
V roku 1996 ma nabádal, aby som mal dieťa.
Je to už dávno.
Ak máš ako 60-ročný trojročnú dcéru,
nebude ťa trápiť rozvod.
Všetky tvoje vzťahy boli príliš nemenné a zodpovedné,
aby nabrali taký smer.
Ak si myslíš, že v tvojom živote je dôležitý Roger,
počkaj, kým budeš mať dieťa.
Nielenže sa poučíš z vlastných chýb,
ale poučíš sa aj z tých mojich,
lebo si skvelý študent ľudskej povahy.
Ahoj, tu ocko.
- Je 18. marec 2020. - Tu Stevie!
STEVOVE SPRÁVY PRE DCÉRU
- Sme v Santa Barbare... - Stevie ťa zdraví!
Uvedomil som si, že som ti nikdy nepovedal, že ťa ľúbim.
Neverím tomu!
Ľúbim ťa...
Ľúbim teba a tvoju mamu. Chcem, aby ste to vedeli.
Netuším, či som dobrý alebo zlý otec. Zlý asi nie som.
Ale neviem, čo je dobrý otec.
Ale som... láskavý otec.
Na jej narodeninovej oslave robí kúzla.
Ale... zdá sa, že ju nezaujímajú.
Pamätám si na svoje pravidlo.
Nerob kúzla pre deti mladšie ako osem rokov.
- Presne. - Hej.
Učí ju hrať na bendže.
Ak je nahnevaná, rozveselí ju.
Dokáže... Vie jej zdvihnúť náladu smiechom.
Je to úžasné.
Keď sa vrátim, veci sa zmenia.
Žiadna zábava, žiadne hry,
len tvrdá práca.
Nechá ju robiť mu účesy a potom sa spýta:
„Som pekný? Chcem vyzerať dobre pre mamu.“
A ona mu povie: „Vyzeráš výborne.“
Vie byť tým, čo chcel od nášho otca.
Jeho dieťa bude vždy milované.
Čo si myslíš o tom, že by tvoja dcéra bola vo filme?
Nepáči sa mi to.
Rodinný život prináša príliš veľa radosti, aby sme ju kazili.
Ľudia isto chápu, že svoje dieťa nechcem ukázať.
Uvedomujem si, že to je časť príbehu,
tak tam dajme postavičku dieťaťa.
Lístky.
Tá šou má hodinu a 55 minút.
Ideálne by mala mať hodinu a 48 minút.
Mohol by si vyhodiť hru na bendže.
Teraz mám partnera.
Tým sa všetko uľahčuje.
Ak skúšame niečo nové a nemá to odozvu...
Hej.
Môžem sa pozrieť na partnera a vymeniť si s ním pohľady.
Čo ak Marty zomrie?
Prečo sa smejem?
Čo budeš robiť potom?
Asi skončím. Myslím to vážne.
- Naozaj? - Hej.
Čo by som robil?
Neviem si predstaviť, že poviem... „Som späť!“
Neviem.
Je to naozaj úžasné.
Bol si samostatný komik
a potom si zistil, že rád pracuješ v tíme.
Raz, dva, tri, počuješ ma, Steve?
Hej.
- Nemusíš byť taký. - Si priamo tu.
Včera si ma vraj nepočul.
Nemali by ste byť na tom slnku.
Nie je také teplo.
Sme takí radi...
Pre toto si to nezapínam.
Jediný Kanaďan, ktorý by odmietol Mestečko Schitt's Creek...
alebo ktorý povie nie Mestečku Schitt's Creek...
- Odmietne? - Hej, to som povedal.
Skontrolujem, či je plná garáž
A potom si dám zadkovú masáž
- Je to lepšie? - Nie.
- Pred piatimi minútami. - Nie. Daj tam auto.
Len si daj ruku okolo mňa.
Áno, tak.
Radi by sme šli do kina
A on potrebuje kávu na svoje dochrámané kolená
- Tak to je ešte dlhšie. - Viem.
Takže sme s tým nič nespravili.
Poviem len „srať na tvoju mačku“ a ideme ďalej?
V našich sexy...
- Spodkoch... - Spodnej bielizni...
- Ako sa to volá? - Spodky.
Spodky.
Ako to funguje? Veľa ťa natáčajú?
- Áno. - A potom vystrihnú časti,
kde vyzeráš hlúpo alebo nafúkane.
Kam tým smeruješ?
Len, že to bude veľmi krátke...
- Hej. - Bude to mať asi 12 minút.
Najlepšie bude, ak to vyjde po mojej smrti. V to dúfajú.
Myslím, že budeš žiť ešte veľmi, veľmi dlho.
Posledné roky života ale nebudú pekné.
Budeš veľa civieť...
- Hej. - ...a ja ti budem začesávať vlasy.
Budeš ich mať veľmi dlhé.
A raz sa spýtaš: „Čo je toto za kábel?“
Nie som nervózny, skôr netrpezlivý.
Raz sme s Martym šli...
na nejaké udeľovanie cien.
A ja som povedal, že by som už aj skončil. Spýtal sa: „Prečo?“
„Už nechcem mať trému.“
Chápete?
Niežeby sme boli nervózni, sme len nadšení.
Ale je tam aj adrenalín.
Ježiši, toto je príliš intímne.
Dobre.
Dámy a páni,
zatlieskajte, prosím, Stevovi Martinovi.
Áno! Vďaka.
Dámy a páni, som hrdý, že vám môžem predstaviť
najviac afektovaného muža všetkých čias!
Jedného z najťažšie pracujúcich mužov v biznise,
keďže nemá veľký talent.
Muža, ktorý sa objavil v nespočetnom množstve dvoch dobrých filmov.
A jediný Kanaďan, ktorý odmietol Mestečko Schitt's Creek.
Prichádza Martin Short.
- Bože, to je ale zábava... - Krása! Som najlepší!
Vďaka, dámy a páni!
S Martym túto šou voláme „Ak by sme si šetrili, nemuseli sme tu byť.“
Presne.
- Môžem povedať, že ty, mladý Steven... - Iste.
Ty vyzeráš skvele.
- Vďaka. - Naozaj.
To je výhoda toho, že už od tridsiatky vyzeráš na sedemdesiat.
Je to pre mňa pocta stáť pri mužovi,
ktorý je spisovateľ, scenárista, hudobník,
skladateľ a legendárny komik.
A ja zas poviem...
Je pre mňa pocta stáť pri mužovi,
ktorý pri tom mužovi stojí.
Bolo to skvelé, lebo...
Mali sme viac obsahu a bolo to kratšie ako včera.
Bolo to asi o desať minút kratšie ako včera.
Včera to bolo kratšie.
Momentov sebauznania je veľmi málo.
Keď zostúpi z javiska,
všetko hodnotí.
Povie, že nabudúce tam vložia nový vtip.
Hodnotí, ako reagovalo publikum.
Či sa im šou podarila.
Prvá šou celkom ušla.
- Hej. - Druhá bola skvelá.
- Hej. - Tretia celkom ušla.
Úplne súhlasím.
Pravidlom je, že sa nedá byť skvelý každý večer.
Mať prácu, ktorú sa snažíte robiť dobre, vás udrží nažive.
Tajomstvom nestarnutia je pocit užitočnosti.
Tvoju prítomnosť na pódiu som si užil.
- Vďaka. - Nemáš za čo.
Vieš, čo by som raz chcel? Pracovať s tebou.
Flirtujete spolu.
Od stand-upov som si dal 30-ročnú pauzu.
Teraz som sa vrátil, už ale ako dospelý.
Je to dospeláckejšia verzia.
Je to priamejší humor.
Mám pre teba ťažkú otázku.
Minulý týždeň som oslávil 65 rokov.
Moje deti mi dali poisťovaciu kartičku.
NATÁČANIE PODCASTU
Ktorú musím nosiť pri sebe.
Bolo to znepokojujúce, lebo som mal pocit,
že žijem dvoma rôznymi spôsobmi.
Zažívam svet, ktorý sa vôbec nemení,
ale viem, že čas beží a že som zrazu, akoby zázrakom,
starší, ako som si kedy predstavoval, že budem.
Na jednej strane je to presne, ako si povedal,
lebo žijeme jedným spôsobom,
ale v hlave máš číslo, ktoré má nejaký význam
- a ten význam malo celý tvoj život. - Áno.
Znamená, že si starý.
Môžeš si však aj myslieť,
že budeš žiť už len ďalších 25 rokov.
Cítiš sa vnútorne inak,
ako keď si mal 40 alebo 50 rokov?
Keď som mal 40, premýšľal som o smrti.
Neuroticky.
Mal som falošný pocit konca.
A teraz cítim skutočný pocit konca.
Rozdiel medzi falošným a skutočným...
Ten skutočný pocit konca je omnoho znesiteľnejší
ako ten falošný.
Takže si...
Zdravím.
Prepáčte. Len sa rýchlo rozlúčime.
- Poď sem. - Prepáčte...
- Niekam idete? - V poriadku.
- Zdravím. - Áno?
- Ako sa máte? - Dobre.
Prepáčte, že rušíme.
- Žiaden problém. - Pripomenieš mi...
Bolo to dôležité rozlúčenie.
Ako sa to voláš?
Ukážeš mi svoju tvár?
Aha, áno.
Nad čím ešte premýšľaš?
Obraz Dom kapitána Uptona bol namaľovaný v roku 1928.
Je to obraz od Edwarda Hoppera, ktorý som kúpil pred 30 rokmi.
Prvý dojem z neho je, že je to opustený dom na kopci
a predstavuje izolovanú samotu.
V tomto dome nie je život.
Ale zvláštne je...
Za tie roky sa mi pri pohľade naň
zmenil názor.
Čím viac som naň pozeral, tým viac som si myslel, že ten dom je živý.
Má otvorené okná, cez ktoré prúdi vánok.
Záclony sa hýbu.
Je tu slnečná veranda a cez okná takmer vidieť
ratanový nábytok.
Je to veľmi živý obraz.
Deje sa tam niečo, čo prináša radosť.
Neznepokojuje ma to.
V tom dome sú ľudia.
Keď má človek deti,
otvoria sa mu veľké dvere.
Pred deťmi je človek len loďou na šírom mori,
ale po deťoch sa zrazu stane ich prístavom.
Akosi viete, akú máte úlohu.
Je to jednoducho... domov.
Preklad titulkov: Lenka Elsaigh