Har vi nok egg?
Ja!
Timing er veldig viktig.
Vanligvis bruker jeg to brødskiver.
Slik.
Jeg kan tilberede én ting.
Nei, to ting, to posjerte egg.
Hemmeligheten... olivenolje.
Dette er kokkearbeid.
Jeg hadde i for mye.
Alle årene du... bodde alene?
Jeg spiste bare ute, frokost også.
Hva ville jeg ha funnet i kjøleskapet ditt da?
Ingenting.
Marty elsker posjerte egg på toast også.
Ja. Absolutt.
Vi bor ofte på hoteller.
Så om jeg får spesielt pene posjerte egg,
mailer jeg bildet til Marty... og han har aldri gjort det tilbake.
Nå... ja.
Jeg liker mye pepper.
Å, Steve. Vil du gifte deg med meg?
2. NÅ
Bra du ikke filmer dette. Det ville ha vært pinlig.
Hvorfor ble du med på denne dokumentaren?
Det er vanskelig å svare på.
Trodde du det ville bli så kjedelig?
Jeg ser det som en... motgift
mot de lindrende intervjuene,
alminnelige ting jeg har snakket om en million ganger.
Og et tilbakeblikk på et rart liv.
Hele livet mitt er baklengs.
Hvordan gikk jeg fra å være full av angst i 30-årene
til 75 og virkelig lykkelig?
Hvordan skjedde dette?
Om kona mi så på denne videoen,
ville hun sagt: "Hva gjorde du da?"
Jeg: "Satte ting bort."
Hun: "Så det var det?"
Tja...
Så... jeg flytter denne.
Dette båndet er 45 år gammelt.
Om jeg regner.
Og... jeg pleide å ta opp showet for å høre...
Av og til spilte jeg det av, men ikke ofte.
Jeg er redd for å høre på dette.
La oss trykke "Play".
Jeg leste noe i Time som forstyrret meg.
Det stod at sola når som helst kunne ekspandere,
sluke jorda og ødelegge den.
Jeg sa: "Nå er det nok. Jeg kjøper røykvarsler."
Mer latter enn den fortjente.
Stand-up var enormt for meg.
Nå føles det nesten som et blaff.
Heldig at menneskekroppen er som den er.
En enkel ting. Istedenfor å ha to armer
hadde vi én arm midt på kroppen.
Slik.
Det ville ha gjort slutt på showbiz,
for hvordan skulle folk ha klappet?
Ganske bra.
Jeg begynner... Jeg har fått nok.
Vi bør høre til slutten, se hvordan det gikk,
men jeg holder det ikke ut.
Jeg har et nytt liv nå.
Det er Marty.
- Hallo? - Hei. De trenger deg om ti minutter.
Hallo?
La på.
Jeg vet at du liker å lage tegneserier.
Hva med å skrive noen tegneserier
om hva du føler om å lage denne dokumentaren?
NOEN GANGER SER JEG PÅ HELLET MITT OG TENKER:
HVORDAN SKJEDDE DETTE?
KANSKJE DOKUMENTAREN SVARER PÅ DET.
TANKER?
- Ja... slik. - Ok.
Hva skjer? Det var en falsk start.
Å se en artist gjenoppdage seg selv...
MALER OG VENN
...er ekstraordinært.
Få artister gjør det.
At en artist forlater det
og blir kreativ og forbindende på en annen måte.
De sikter på sitt livs kunstverk.
Man tenker på mot.
Noe utenfor selve tingen må drive deg.
Det var premiere på Supernullet.
Marie? Hvor er du?
SUPERNULLET, 1979
Marie!
Vi er fire som går ut på middag med en venn av meg og faren min.
Faren min sa ingenting om filmen.
Til slutt sa vennen min: "Glenn,
hva syntes du om Steve i filmen?"
Han sa: "Han er ingen Charlie Chaplin."
Gjør det igjen. La kamera gå.
Gå bakover, Steve, så du er lengre unna kamera.
Ikke snu deg så mye i begynnelsen,
men snu deg i vendingen, skjønner?
Som du viste meg.
Kom igjen.
Herregud, unnskyld.
I den neste filmen min, Pennies From Heaven,
måtte jeg lære å steppe, for jeg kunne ingenting.
Jeg steppet i seks måneder.
Jeg ønsket veldig å gjøre det.
Jeg fullførte nettopp min første MGM-musikal.
Den heter Pennies From Heaven.
Ja, den skal være bra.
Den er det beste jeg har gjort.
- Min første dramarolle. - Dramarolle?
- Ja. - Så du er ikke vill og gal?
Nei, noe helt annerledes for meg.
- Men jeg synger og danser litt. - Danser?
Den fikk meg til å gråte. Jeg syns den var kjempebra.
Og filmen har et flott konsept.
Leppesynking av gamle sanger.
Om jeg våkner Og finner armene dine rundt meg
Steve, når samtalen er slik...
REGISSØR
...bryter inn slik.
Han kommer fra en vinkel fra det ytre rom,
og det kommer fra uskylden hans.
Det er ikke beregnet. Det er slik han er.
Jeg elsket den og tenkte: "Dette blir en hit."
Ja, absolutt.
Jeg sier: "Ja, absolutt" til alt du spør om.
Hvordan er reaksjonen?
Ja, absolutt.
"Ja, absolutt."
Er Steve Martin en arrogant drittsekk? "Ja, absolutt."
Og den ble en flopp.
Vinneren av årets Oscar
for beste filmopptreden, Pennies From Heaven...
...Mr. Steve Martin.
- Var det pinlig? - Fryktelig.
Jeg skammer meg over å si hva jeg... følte.
Jeg følte meg... veldig mislykket.
Jeg gjorde alt selv.
Jeg har ingen å takke.
Ikke mamma og pappa eller dem bak kamera.
Det var bare meg!
Jeg var utslitt. Og ingenting fungerte.
- Vil du ha litt kos? - Nei, jeg liker å føle meg elendig.
Jeg tenkte jeg skulle ta en pause. Dra til London selv.
Det var nifst fordi jeg gikk langs gata
og ingen så på meg.
Og jeg var veldig ensom.
Jeg gikk for å se filmen Flashdance.
Jeg sitter der, deprimert og ensom.
Filmen begynner, og det er en scene der et barn,
alle føler seg modige, sier:
"Jeg vil bli som Steve Martin."
Jeg ser ironien med å kun sitte der og tenke:
"Nei, du vil ikke være meg nå."
- Fort... - Ja.
- Med alle anmeldelsene... - Nettopp.
Det er en interessant, underlig film,
og mektige bransjefolk har gitt den flotte anmeldelser.
Det har vært negative anmeldelser også.
Og de som liker den,
er kloke og intelligente...
- Ja. - Og de som ikke liker den...
- Dumminger. - ...er uvitende avskum.
Nettopp.
Slikt kan skje.
Ja. Du likte den, ikke sant?
- Ja visst. Klok. - Ja. Hør...
Jeg vil ikke
si noe negativt om kolleger lenger,
- for det er vanskelig nok... - Ja.
Ja.
Liker du... glassene med riktig side opp eller opp ned?
- Jeg liker vann på utsiden. - Ok.
Det er bare en liten mengde der.
Vi er visst ferdige.
Men jeg hadde alltid en regel:
Ikke kritiser andre artister.
Ingen artister?
Når du ser på et maleri, er du kritisk.
Personlig kan jeg like eller mislike det,
men jeg utbasunerer det ikke.
- Nettopp. - Fordi vi har kritikere
- som ønsker å drepe oss. - Nettopp.
Det er ikke det jeg gjør. Jeg er på kunstnersiden.
Prøver iallfall.
Det er rart. Jeg gikk på en ballettforestilling,
og de klappet for visse ting.
Som om de vet hva det vanskelige er.
Disse 80-åringene som sier: "Det er vanskelig."
Da jeg lærte stepping av Danny Daniels... til en film.
Jeg lærte det til en film og glemte det.
Men han sa: "Hør, Steve.
Det er enkle trinn som ser vanskelige ut, og vanskelige trinn som virker enkle",
slik at du ikke vet hva folk klapper for.
Hvilken film var det?
Pennies From Heaven. Du kjenner vel den.
- Ja. - La oss se på den. Jeg tuller.
Ja.
Hei, kompiser.
Jeg kom over et ord på ungarsk.
"Pihentagyú".
Det betyr bokstavelig talt "med avslappet hjerne".
Jeg tenkte: "Det har jeg nå." Hjernen min er avslappet.
Jeg er ikke under presset jeg satte meg i da.
Jeg vil ikke bevise noe, og det kommer bedre ting.
Skulle ønske noe skjedde.
Trenger du en replikk her? Hva med: "Bla-bla"?
Trenger vi en vits? Hva om jeg sa denne...?
Trenger showet et navn? Hva med dette?
Jeg elsker den nye plakaten. Få vise den.
La meg se om jeg finner den først.
DU VIL IKKE TRO...
Det er morsomt uansett.
...SOM DE HAR FORANDRET SEG!
Hei, jeg intervjues.
Hallo. Hva snakket du om?
Meg. Vi slo i hjel tid til pengene kom.
Takk. Apropos det, hvor er dagpengene mine?
I det siste halvannet året
har vi samlet inn vitser for show neste måned,
så vi vil være forberedt.
Jeg liker bakgrunnsstøyen fordi folk da skjønner
at jeg ikke lever alene.
Ja, men du ødelegger dokumentaren.
Se på de nye vitsene og se om de hører til
eller hvor de kan være. Er de morsomme, tar jeg dem.
Er de ikke morsomme, får Marty dem.
Greia med en mislykket vits er at publikum ikke vet det.
Du forventer latter, men så er det ingen.
De tenker: "Han snakker bare."
"Jeg elsker en komikers åpningsreplikk
fordi den setter tonen for hele det dumme showet."
Det er morsomt.
"Vi har ikke opptrådt på halvannet år,
noe som blir tydelig mens showet pågår."
"Jeg er ikke nervøs, bare uforberedt."
Det er samme idé.
"Hvor mange klappet fordi dere trodde jeg var død?"
"Har du opplevd å ha gått inn i et rom
og glemt hvorfor du er der?"
Det er rart...
Ok. "Jeg vet hva dere tenker.
Dette høreapparatet får rumpa mi til å se fantastisk ut."
Premisset er at du er gammel.
Kanskje følge opp med en replikk om prostataen din.
"Hver kveld gir jeg et godnattkyss
til de tre små som betyr mer for meg enn livet selv.
De to Emmyene mine og Tonyen."
Den kan virke naturlig for deg.
Den er ikke særlig god.
"En protestsang heter:
'La oss skattlegge de øverste én prosent enda mindre.'"
Jeg liker den.
"Jeg er gammeldags. Jeg behandler kvinner med respekt
før de fortjener det."
- Du får "ugh". - Vet det.
"Sprøtt at en kjendis er president", men jeg...
Ja, det er ei Trump-greie.
Vi bør ikke bli så politiske, bare...
Vi må bli litt politiske.
- Trump. - Ja, du prøver å pensjonere deg.
Nei, jeg er ikke full av frykt.
"Da jeg fortalte Steve at sosial avstand betydde
å være nesten to meter unna folk, sa han:
'Kan det bli 20?'"
Kutt.
Jeg skjønner ikke dette.
"Steve, du ser fantastisk ut. Hva er hemmeligheten?
Jeg sier at for 20 år siden drepte jeg en uteligger."
Hva betyr det?
JEG ER BEKYMRET FOR DOKUMENTAREN...
...DE FORSKER. DE ETTERFORSKER. HVA VIL DE FINNE UT?
JEG KJØPTE ET KONDOM DA JEG VAR ATTEN. DET GJØR DE NOK MYE UT AV.
NYHETSVARSEL STEVE MARTIN "LIKER KONDOMER"
Du kjenner Steve godt. Hvordan er han privat?
Jeg føler...
Jeg føler at jeg ikke kan si:
"Den virkelige Steve."
Jeg...
Ante du hvem han var?
Nei.
Ikke egentlig. Nei.
Steve var alltid...
...ensom på en måte.
Men han var veldig, veldig sky.
Mange trodde også at han alltid var reservert
og ikke ville snakke med folk.
Og man kan forstå det,
når du er en så stor stjerne og har det talentet,
vil alle ha noe fra deg.
Jeg sier dette og sier det... ikke forsiktig,
men omtenksomt, for jeg vil respektere Steves privatliv.
Jeg gjør visst ikke det.
Steve har forandret seg mer enn noen jeg kjenner.
La oss bruke tid på å bli kjent med hverandre.
La publikum stille spørsmål.
Om noen vil stille meg spørsmål,
opp med hånda.
Jeg svarer på hva som helst. Noen?
Ja, denne damen.
Steve... hvordan slapper du av etter showet?
Hvordan angår det deg?
Andre spørsmål? Opp med dem.
Ja, du, sir.
Steve, liker du å jobbe i TV?
Jeg avskyr dette.
At noen stiller slike spørsmål...
Få ham ut! Jeg blir kvalm!
Få ham ut!
Andre spørsmål fra publikum?
Ingen flere spørsmål. Vi fortsetter showet!
"Hvem er Steve Martins beste venn?"
"Eier Steve Martin en Picasso?"
"Hvor rik er Steve Martin?"
"Når ble Steve Martins hår hvitt?"
Dette er de vanligste spørsmålene om meg.
"Hvorfor sluttet Steve Martin som skuespiller?"
Jeg visste ikke at jeg har gjort det.
Hvor mye penger har du?
La oss se.
Det er fint.
Det er ikke riktig, men...
Bruker dere dette, si at jeg ble bedt om å Google meg selv.
Vent litt. "Hva er Ben Stillers formue?"
- Ja? - Hei. Har dere et ledig bord?
Ja visst, sir. Hvor mange er dere?
- Jeg er alene. - Alene?
I begynnelsen...
...var Steve vanskelig å bli kjent med intimt.
Det var ofte lange perioder med stillhet.
Du følte intensiteten i ensomheten hans.
Første gang som ensom fyr?
Hva er en ensom fyr?
Jeg vet ikke hvorfor jeg ville være alene på den tida.
Jeg vet ikke.
Har du tenkt på å få deg hund?
- Hund? - Hunder er flotte.
De hopper over deg. Slikker deg i ansiktet.
De trenger ikke engang like deg. Det er instinktivt.
Hitler hadde hund.
Var mye alene.
Tidlig i karrieren tjente han nok penger til å kjøper malerier i Frankrike.
Hjemme igjen solgte han to av maleriene for å betale for reisen.
Dette er et bilde malt av Lucien Margottet forrige uke.
Impresjonistperioden
var svært viktig i amerikansk malerkunst.
Han elsker kunst fordi den er vakker.
Kunst er god å se på.
Han kan elske noe og kjøpe det.
Det er hans "Rosenknopp".
Frank Duveneck. De er amerikanere fra 1800-tallet.
Her er et bilde av et... rom jeg hadde.
Jeg gjorde garasjen til et rom der jeg kunne se på malerier.
- Jaså? - Ja. Jeg henger opp bilder.
Ser på dem.
Som et privat lite rom, et kunstrom.
Jeg gikk meg vill og stirret ut i lufta.
Jeg elsket å gjøre det. Det var hypnotisk.
Husker du det første bildet?
Jeg prøver å holde dette privat.
Slik bør det forbli.
Det første maleriet jeg kjøpte, var et skip til havs i måneskinn.
Ensomt. Hellende.
Få vise deg dette.
Dette er en tegning av moren hans.
Du har mange malerier av ensomme figurer.
Ja, Adam Gopnik sa det en gang:
"Steve, vet du at alt du samler, har til felles,
at uansett periode så er det et element av trist isolasjon?"
Folk som ser vekk... ut i det fjerne slik.
Hopper var viktig for ham lenge.
De er bilder om ensomhet.
Det er mange isolerte figurer og fyrtårn.
Har du en melankoli i deg?
- Ofte, ja. - Jeg også.
Men den er borte. Jeg var mer melankolsk som yngre.
- Jaså? - Ja.
Blir du trist fordi du ikke er så lykkelig som du syns du burde?
Jeg ser meg rundt
og sier til kona mi, Anne: "Hvordan skjedde dette?"
- Nettopp. - Dette er fantastisk.
- Skal vi sykle så langsomt? - Du leder.
Hvorfor intervjuer jeg deg ikke mens vi kjører?
Det kalles sykler, men greit.
Har du alltid villet jobbe med humor?
Jøye meg. Sving til venstre her, Marty.
Det er en hesteranch her oppe som John Cleese eide.
Det er en hest der som liker meg, men bare om jeg har mat.
Nyklippet.
Vær så god.
Ta det jorddekkede eplet.
Ingen interesse.
Ja. Det var en triumf.
Ja. Her kommer han. Han skal tenke på det.
- Nei. - Nei.
Han har sett filmene mine.
Han hater kannene!
HAN ER INGEN MR. ED
Ligg unna kannene!
Vi må kanskje legge ekstra dialog over denne delen.
Ja, vi får det kanskje ikke morsommere i dag.
Jeg skal si noe jeg liker om å være 75
- og sitte på en sykkel. - Ja?
Du ser aldri bra ut.
Han vil at vi kolliderer og faller.
Ja.
Bare sykle videre.
- Hvorfor senker du farten? - Det er en bil.
Å, fanken!
Da jeg var 15, begynte jeg å jobbe i Disneyland
i Merlins tryllebutikk.
Dette var skiltet, håndlaget av eieren.
Du ser det på gamle fotografier. Det henger foran butikken.
Mange år senere var det på eBay.
Og jeg... jeg kjøpte det straks av nostalgi
og hengte det her. Ikke til å tro.
Dette var tryllebutikken i Fantasyland, som ikke fins lenger.
Dette pleide jeg å selge i Disneyland.
Jeg var fascinert av cowboyer.
Jeg vet det.
Dette er Victoria.
Victoria hadde en utrolig stil.
En av mine eldste venner.
Det er amerikana.
En gjenskaping av en bestemt type amerikana.
Og så ble du amerikana.
Her er det noe.
Vet ikke hvorfor jeg har dette.
Tannen min på en streng.
Det er ennå en gutt der inne et sted.
Jeg kjøpe dette på eBay av affeksjonsgrunner,
men det er litt ødelagt.
Men det minner meg om hvordan jeg begynte.
Troen på noe godt, rent og amerikansk.
Du har spart på mye opp gjennom årene.
Jeg har spart på feil ting, som bladforsider.
Steve Martin synger Du skulle ha fotografert leiligheten din.
Så den betyr noe når du husket den.
Jeg pleier ikke å mimre,
men vi lager denne dokumentaren.
Dette er vitselista mi, og den er slik
fordi jeg ble så svett av å opptre
og hoppe rundt at jeg ble dyvåt.
Nå skjer det.
Steve var på Letterman.
Jeg fikk en telefon om: "Hva syns du om dette?"
Han gjorde det. Jeg sa: "Det er morsomt. Det vil funke..."
Jeg sa: "Når skal du gjøre det?" Han: "Om fem uker."
Og du må være god hver gang.
Dette er min Flydini.
DEN STORE FLYDINI
Som barn ble jeg imponert av standard tryllekunster
der en magiker kom ut i flosshatt
og tok opp masse ting. Jeg tenkte:
"Jeg gjør det fra smekken."
Jeg hadde gjort det for veldedige organisasjoner,
og det var Johnnys siste uke. Han spurte: "Vil du gjøre Flydini",
og jeg visste jeg hadde lyktes... som Johnny så det.
Tre Amigos. Jeg vil ikke prøve den.
Vi gjør det slik.
Dette er som i Brudens far.
- Der. - Ikke dårlig.
Den skal ikke kneppes sammen.
Ok.
Ydmykelsen er total.
Tre Amigos lærte meg mye.
Jeg liker å arbeide med partnere.
- Hvorfor er vi her? - For å se på dette mirakelet.
Å, jeg skjønner.
Dette er Paradise Café. Var Paradise Café.
Jeg kom hit hver dag på 80-tallet.
Veggmaleriet var sjarmerende.
Det ser så gøy ut.
- Dette inspirerte deg! - Ja.
For et flott bilde.
Det gjør deg lykkelig.
Jeg kom hit og så på det og tenkte: "Tre Amigos".
Og når ble navnet mitt aktuelt?
Aldri.
Jeg dro til Lornes leilighet.
Han snakket til meg om Tre Amigos.
Neste dag fløy jeg tilbake til L.A.
og hentet et manus hjemme hos ham.
Jeg ble lamslått av kunstverkene.
Det var en Hopper og en Picasso.
Jeg sa til Steve: "Hvordan ble du så rik?
For jeg har sett arbeidet ditt."
Du lo skikkelig.
Det var fram og tilbake like mye.
Nei. Ikke like mye.
Det var min første film.
Vi var i ferd med å bli kjent.
Ned, hva gjør du?
Men jeg måtte spille deres nære venn
og likemann må hvert nivå.
Jeg måtte imitere en avslappet versjon av meg selv.
- Jeg er Lucky Day. - Jeg er Ned Nederlander.
Og jeg er Dusty Bottoms, og sammen er vi...
...Tre amigos!
Hva har du lært?
- Jeg har hørt... - Å ja?
...at du var svært påvirket
- av et ødelagt maleri. - Ja.
Jeg har hørt at du hadde god tid.
- Hallo. - Hei, kompis.
Hvorfor liker du meg så godt?
Du er så søt. Jeg jobbet med en en gang.
Å. Ha en fin dag.
- Takk. - Ha det.
- Ha det, kompis. - Kom igjen.
Det er avslutningsopptaket.
VENNEN, SYNS DU DETTE ER MORSOMT?
ER DU OPPTATT?
Hvis du virkelig var morsom,
ville du trengt færre vitser.
Jeg sa: "Hva er et humorgeni?"
Er det en som aldri mislykkes?
Det fins ikke.
Humorgenier fins ikke.
Nei.
Chris Rock sa her forleden:
"Skriver du ennå hver dag?" Jeg: "Ja."
- Skriver du ennå hver dag? - Ja.
- Jeg skriver tegneserier. - Jaså?
Ja. Det er det jeg har gjort.
Tegner du også?
Nei. Jeg har en fantastisk fyr, Harry Bliss.
- Seriøst? - Ja.
- Han er kjempegod. - Ja.
Jeg skriver om filmene, men i tegneserie-...
- Jøss. - ...form.
Og vi lager tegneserier der inne.
Jeg kan ikke tegne unge Steve,
men jeg får til profilen til Steve.
Jeg må rote med denne haka. Han har en svært spesifikk...
Han har ikke store ører, så jeg må...
Kjeven er også vanskelig, for den går rundt.
Han har et stort adamseple der.
Han kler seg pent, så jeg gir ham alltid en dress eller noe slikt.
Jeg er en av de få som har spilt sadistisk tannlege to ganger.
Har du Bill Murray og meg i tannlegestolen?
Mange sier:
"Steve Martin ga meg tannlegeskrekk."
KORREKTURLESER
Stand-up-karrieren min har en ordentlig historie. Begynnelse, midte og slutt.
Men filmene er bare anekdoter.
Så jeg tenkte:
"Hva er galt med anekdoter i tegneserieform?"
Det er perfekt.
Anekdoten er verdt en side,
men ikke et kapittel. Ikke sant?
Og det tenker jeg om karrieren min.
Jeg sier en ting om denne boka.
Det står: "Kom for vitsene, bli for tegningen."
Den må holde seg til temaet:
- et tilbakeblikk på filmene. - Du har rett.
MER OM MIN BEDRE HALVDEL.
Dette er Min bedre halvdel.
Herregud, jeg kan ikke røre høyrebeinet. Jeg er lam.
Få prøve.
Det er en viktig film blant mine verker.
Det bør være minst fem anektoder...
- Som vi må sette tilbake. - ...i boka,
som jeg ikke har gjort noe med.
Ikke ta korken av gaffelen.
Hvorfor er korken på gaffelen?
Så han ikke skader seg selv og andre.
Dette er bra.
Du ser ut som Tommy Lee Jones her.
Jeg smiler som Michael Caine.
Jeg tror jeg kan fikse det.
- Å, Foreldre på livstid er relevant. - Ja.
- Faen. Jeg glemte den. - Ja.
Det er styrtmorsomt, for jeg våkner
og får en e-post fra ham kl. 04.00
om at han har en tegneserieidé.
Og jeg tenker: "Det fungerer perfekt."
Og vi trenger flere striper.
Vi trenger to-tre til.
Hvis jeg får tid.
- Jeg skal gi deg tid. - Kun tid.
- Hva er tid? - Vi skal få det til å funke.
Vi er midt i september. Jeg kan lage ei stripe til.
Bare gjør det.
Jeg ser på Roxanne.
Det er vel mer om Roxanne?
- Ja. - Skrivingen av den?
- Ja. - Ja, ja.
Jeg hadde vært medforfatter på Supernullet.
Medforfatter på Mannen med to hjerner og Døde menn kler ikke ruter.
Men å være medforfatter er annerledes, det er å foreslå.
Så da jeg kom til Roxanne, tenkte jeg:
"Kan jeg gjøre det?"
Men hva er poenget med at jeg gjør en ny Cyrano de Bergerac?
Den er alt veldig god.
"Har ikke sett deg på en stund."
Jeg innså at jeg reagerte på lengselen.
Jeg lurte på om det jeg skrev til deg, berørte deg.
Det gjorde det.
Jeg går i bane rundt deg.
Jeg ligger vektløs over deg.
Som den blå mannen i Chagall-bildet.
Svever over deg i et delirisk kyss.
Lengsel er et tema jeg ser i mye du skriver.
Jeg vet ikke hvordan jeg skal beskrive det.
Det har alltid vært en del av livet mitt.
Selv med Supernullet eller Pennies From Heaven.
Men jeg vil leve i en verden der sangene virkeliggjøres.
Det må finnes et sted der sangene er virkelige.
Selv Bowfinger inneholder lengsel.
Det er en fyr som prøver å oppnå suksess.
Tilfredsstillelsen på slutten er at han får en FedEx-pakke.
Det er en melankoli.
Det er en bittersøt sjokolade. Den er...
Hersheys spesielle mørke, ikke melk.
Det er en lengsel i...
...stort sett alle han viser oss.
Og den eneste som kan fikse det,
er Martin Short.
Jeg skal ta deg med på en vakker rundtur i Santa Barbara.
- Dette er gamle Magic Cabaret. - Jøss.
- Vet du hva Magic Castle er? - Ja.
Dette var en versjon av det av originalskaperne.
Jeg elsket å dra dit, og så ble det stengt under COVID.
- En god historie. - Ja.
- Den trenger en midte og slutt. - Ja.
Da ville jeg ha hatt en god historie.
Du har planlagt en dag. Vi skal hente klesvasken din.
- Nei, levere den. - Levere den.
Noe som er...
Rødt lys.
Jeg kan svinge til høyre på rødt lys.
Har du ikke masse tjenere som kan levere klesvasken?
- Nei. - Så du er alminnelig?
- Ja. - Jøss.
Jeg gjør det for kameraet. Det er første gang på 27 år.
- Vær så god. Takk. - Takk. Ha det.
Anser du deg selv som en god sjåfør?
- Ja. - En trygg en?
Idet du blir eldre,
blir du enten den verste eller beste utgaven av deg selv.
- Riktig. - Er det en parkeringsplass?
Og jeg har blitt en bedre sjåfør.
Jeg har blitt snillere.
Mer åpen.
Ja, for i rundt 50 år
- var du en drittsekk. - Vet det.
(DA STEVE VAR EN SKIKKELIG DRITTSEKK)
Jeg fikk Roger for nesten fem år siden,
og jeg datet en kvinne med en labrador.
Vil du ha den? Sett deg.
Så slo vi opp, og jeg satt igjen med Roger.
Hent leken. Ja!
Hent den! Bra.
Det er ikke som et menneskeforhold,
men det er et vakkert enveisforhold.
Den gangen var jeg ikke slem mot folk, bare fjern.
Tankene mine var alltid et annet sted.
"Et personlig brev fra Steve Martin.
- Kjære..." -"Jerry".
"Hvilken glede det var å få et brev fra deg.
Selv om jeg er veldig opptatt,
skriver jeg et personlig svar.
Artister mister for ofte kontakt med publikum
og tar dem for gitt,
men jeg tror ikke det skjer med meg, vil det vel..."
..."Jerry"?
"Jeg vet ikke når jeg skal opptre nær deg,
men re opp en ekstra seng i tilfelle jeg kommer til..."
..."Flint".
"Vennlig hilsen, Steve Martin.
P.S. Jeg vil alltid verdsette ettermiddagen vår i Rio
da vi gikk langs stranden og så på..."
..."klippene".
Om du skriver:
"Steve har ikke gått glipp av et trinn. På grunn av alderen bruker han ramper."
Vi er på side 37 av 117.
Vi kan gjøre det slik du vil.
For meg virker det som om du går gjennom råmaterialet.
Du har det i manus, og så går vi gjennom...
Det er så mye. Skal vi gå gjennom 100 sider til?
"Det eneste som holder Marty utenfor Oscar In Memoriam...
...er ingen gode filmer."
"Ingen enkeltperson ble overrasket over Martys suksess.
- Det var millioner." - Nei.
"Takket vær bra kosthold og trening har Marty overlevd karrieren med 30 år."
Ikke dårlig. Få skrive det i blått.
"Vi er et flott team.
Vi passer sammen som Ben Affleck og å se trist ut."
Jeg liker den.
"Om noen få år blir Steve matet som en fugleunge."
Den er gøy. Ha den i rødt.
"Steve skriver, spiller banjo og skriver tegneserier.
Han er den største underholderen...
Det gjør ham til den største underholderen i 1945."
Jeg syntes ikke den var så god.
- Ikke? - Ler folk av den?
Ja.
Da er den god.
Disse er forferdelige, men gode.
"Han er like sexy som en pølserap fanget i ei ansiktsmaske."
"En pølserap".
I går kveld
kjørte jeg ned Sunset Boulevard. Til Silver Lake.
Jeg innså at jeg kjørte gjennom hele livet mitt.
Hollywood Boulevard, dit jeg dro da jeg var 16.
Kinoer jeg gikk på, tryllebutikkene.
Der er jeg. Jøye meg.
Jeg gikk gjennom filmlivet mitt, innspillingsstedene for Supernullet.
Vi filmet Supernullet i det huset.
Mamma, husker du drømmen min om å eie et hus i en ås?
Jeg fikk det også.
Men kjøreturen var så nostalgisk.
Men det er det interessante med L.A.
Den gjenspeiler hele livet ditt,
men å kjøre nesten overalt i L.A.
er som en arkeologisk utgraving, selv om den ikke er så gammel.
Ja, jeg har alltid gjort narr av den, for ingenting passet.
- Nettopp. - Ikke sant?
Det er det vi elsker med L.A.
Det er så søtt.
Arkitektur.
Noen av disse bygningene er over 20 år gamle.
Dette huset er gjenopplivet gresk.
De må stadig gjenopplive grekerne som bor der.
Dette er et Tudor-hus og...
...dette har mange dører.
Du er ingen i L.A.
om du ikke har et hus med ei veldig stor dør.
Tre, to, én...
Vær så god, kameravogn.
Sheila har studert samtalekunst.
Tar du et kurs i samtale?
Ja.
Hvordan ble LA Story til ut fra det du tenkte den gangen?
Jeg ser på det som en kunstnerisk tråd.
Jeg kombinerte min erfaring med kunst og liv.
Martin Mull sa til meg:
"Folk tror at kunstnere snakker om teori og ideer,
men vi snakker om hvor vi skal skaffe maling."
Ja.
Hver figur har sin egen historie.
Valpen er overdreven, men du må overse slikt
i slike malerier.
Så la jeg alt i den.
Erfaringen min med kjærlighet og romantikk.
Og alt falt sammen i filmen.
Liker ikke å være sammen med interessante personer,
for da må jeg også være interessant.
Så jeg er interessant?
Jeg sier bare at sammen med deg
kjekker jeg meg.
Som er slik idioter er interessante.
STEVE MARTIN GIFTER SEG MED VICTORIA TENNANT I ROMA
Du giftet deg nylig. Hvor?
Vi var i Roma. Det gjorde det så vidunderlig.
LA Story var nesten et verktøy for å være vimsete.
Det var svært romantisk, at byens lys...
SKULLE FÅTT NUMMERET HENNES
...kommuniserer slik at de elskende møtes.
Det var det jeg tenkte på.
Jeg møtte kona mi. Hun ga livet mitt noe.
Og når du møter den rette, virker alt rolig.
Det handler historien om i bunn og grunn.
Jeg leste en artikkel om induksjon, og brødrene mine fant ut
at du kan lage elektrisk strøm i kaniner om du...
KYSS HENNE, TOSK
Kan romantikk endre livet ditt?
Dette er en svært viktig del av livet.
Jeg mener nok at ting kanskje ikke er slik.
Men er det ikke fint å tenke seg at de er slik i halvannen time?
Jeg bør dra.
Har dere planer om å starte en familie?
Det vil jeg også vite.
Jeg må svare!
De stiller spørsmål, og så svarer du.
Dette blir flott på transkripsjonen av programmet.
"Et skuldertrekk."
Da jeg giftet meg med Victoria Tennant, likte jeg henne veldig.
Hun var veldig morsom og smart,
og engelsk.
Forholdet forvandlet seg til en romanse.
- Vi er bestevenner. - Bestevenner?
- Når ble Roland bestevennen din? - Vi står hverandre nær.
Jeg tenkte nok også: "Jeg burde gifte meg."
Det er ingen god grunn. Det kan ikke tvinges fram.
Ja.
Å dra bort og bo på hotell i tre måneder
er nesten som et ungkarsliv.
Du kan ikke leve i et ekteskap i et hotellrom.
Med romantiske forhold følte jeg alltid
at noe var i ferd med å gå galt.
Ikke sant?
Hvor finner jeg den?
"Anekdoter".
Dette er en sak jeg skrev om... hvordan det er å lage film.
"Jeg fikk et herlig manus som het Mirakler til salgs.
Jeg ble begeistret.
Figuren min var vekkelsespredikant og hjerteløs bedrager.
Jeg så for meg Burt Lancasters prisvinnende figur Elmer Gantry.
Jeg forberedte meg grundig,
og lærte meg irsk dans slik at figuren min
danset over scenen fylt av ånd.
Jeg farget mitt grå hår brunt slik at jeg ikke ble Steve Martin.
Jeg hoppet over skjermen og framførte ildfulle prekener,
og filmen var full av store skuespillere.
Jeg så for meg priser og hedersbevisninger.
Men den første anmeldelsen begynte slik:
'Se opp når Steve Martin farger håret.'"
Du er en stor filmstjerne nå
sammenlignet med stand-up-dagene.
Du har laget flere gode filmer, og nå har du en ny en.
Du har laget en film til.
Ja.
- Hva mener du med: "Ja"? - Det er slik. Jeg...
Det er ikke det å lage film jeg liker,
men promoteringen.
- Å komme til showet. - Ja.
Og vise et klipp.
Om vi bare kunne lage klipp,
ville det vært... det ville vært en flott jobb.
Du mener at
du ikke er så interessert i å lage filmen,
- men å promotere den. - Jeg gjør det kun
for å delta i intervjuer og talkshow.
Dette er manusene mine.
Da jeg begynte å lage film, tenkte jeg:
"Jeg må lage 40 filmer for å få fem gode."
Jeg tenkte slik fordi en film er et sirkus med mye input.
Du vet det ikke på forhånd.
Neste stopp, Chicago?
Jeg presenterte meg aldri.
Del Griffith, American Light and Fixture.
Salgssjef, avdelingen for dusjforhengringer.
John Candy var svært følsom og komplisert.
Vi var glade i hverandre.
Han hadde en vakker scene...
Jeg skal ikke lese denne talen, men den er så lang.
Vi er på en jernbanestasjon, og han beskriver livet sitt.
Jeg satt overfor ham og gråt...
...da han framførte det.
Og det ble klippet bort.
Jeg vet ikke hvorfor, bortsett fra tempoet,
og kanskje en lang tale passer dårlig på slutten.
Bare en linje eller to ble igjen.
Jeg har ikke noe hjem.
Marie har vært død i åtte år.
Det var en linje jeg elsket.
Han sier: "Jeg knytter meg til folk av og til,
som deg, særlig rundt jul.
Jeg tåler det i mars, juli, oktober.
Men det blir vanskelig."
Så sa han: "Denne gangen kunne jeg ikke gi slipp."
Det ble så frustrerende. Jeg ville slutte fordi
du legger hjertet ditt i disse filmene.
Du tenker, du jobber hardt, du gjør det.
To år senere er den bare en tittel på videohylla.
Mixed Nuts. Jeg visste den var en flopp.
Testene viste at den ikke var god.
Jeg kjørte ned Ventura Boulevard i California.
På plakaten er ansiktet mitt med ei julenisselue.
Jeg tenkte: "Dette blir ei vanskelig jul."
BE FOR EN METEOR
Hvor ille kan den bli?
Så ille som Mixed Nuts.
Den er dårlig.
- Den er veldig dårlig. - Jeg vet ikke...
Steve, får jeg spørre om noe?
- Nei. - Bare et spørsmål.
Du må ha blitt spurt.
- Et spørsmål. - Du er ikke kommersiell.
- Hvordan... - Spørsmålet?
- Det er... - Du har ikke noe.
Hvorfor er du ikke morsom lenger?
- Ok. - Steve!
Jeg følte meg fortapt.
Ekteskapet med Victoria kunne ikke fortsette,
men da vi ble skilt, sa jeg: "Dette er ikke hennes feil."
Maksimalt vår feil og minst min feil.
Ekteskapsbruddet åpnet et bunnløst hull.
Jeg tenkte du kanskje kom på en tittel.
Den er...
...perfekt som den er.
Den trenger ingen tittel.
Det var en... midtlivskrise.
En periode der du... Du fortsetter
for å vise deg selv og andre at du ikke var et blaff.
Så viser du at du skal skrive dette.
Og så vise noe annet.
Du viser og viser konstant.
Og arbeidet mitt tilfredsstilte meg veldig.
Det ga meg selvrespekt.
Jeg skjønte at om jeg ikke fortsatte å jobbe,
følte jeg at folk ikke ville like meg.
En traumatisk tomhet blir igjen.
MELK EGG YOGHURT
Det var en periode da jeg leste selvhjelpsbøker.
Jeg trodde du skulle snakke om alt.
Jeg fortalte om mine innerste tanker
til fremmede på fly.
FORVENTET IKKE NOMINASJON, MEN FOLK SA:
"JO." DA DET IKKE SKJEDDE, TENKTE JEG:
For jeg trodde det var det du skulle.
DREP MEG.
Hvordan lukke tomrommet.
Jeg tror det er drivkraften...
...i kunst, å...
Den kommer fra en dyp bevissthet om tomrommet.
Da jeg begynte å tenke på teater...
...utvidet det sinnet mitt.
Vi bør se på et skuespillet mitt WASP.
Jeg skrev ting jeg aldri ville skrive i en film.
Det er skarpt.
WASP handler om en amerikansk kjernefamilie
og den følelsesmessige dysfunksjonen under overflaten.
Og Steves berømte replikkutveksling om
da faren kom for å se premieren på Supernullet,
det var i WASP.
Gutten må lage en arkitekturmodell for skolen.
Han viser den til faren: "Hva syns du?"
Du er ingen Frank Lloyd Wright.
Det er en stein i skoen til denne familien,
som tilsynelatende er vidunderlig,
som handler om følelsesmessig avstand
og en kulde som ligger i alt.
Familien min bodde i Texas, og jeg var fem.
Moren min ville flytte hit.
Hun ville at faren min skulle begynne med film.
Så flyttet vi til Orange County og kjøpte et hus for 16 000 dollar.
Så han begynte med eiendom?
Det var vekstbransjen å være i.
Han kunne ikke forsørge noen
på det han tjente i teateret.
Jeg husker ingen klemmer.
Ingen hengivenhet.
Jeg er så glad i barnet mitt,
så jeg lurte på hvorfor pappa ikke gjorde det.
I deler av WASP spiser familien sammen.
Stillhet ved middagsbordet.
Farens manglende interesse.
Jeg tror faren er noe av det beste jeg skrev.
Sønnen hans vil kjøpe en sykkel, og han sier:
"Du må jobbe for den og betale for den."
Sønnen sa: "Jeg håpet at kanskje..."
"Gutten min, en sykkel er luksus.
Vet du hva luksus er?" "Nei."
Det er en ting du har, og det plager andre at du har den.
Som vår egen grønne plen.
Den kunne vel vært mindre grønn, men det handler ikke om det.
Jeg jobber med den plenen.
Kanskje mer enn jeg burde. Legger penger i den.
Men for meg er den en luksus som plager andre.
Faren min ble sint på meg
fordi jeg kjøpte en shorts til fire dollar.
Han ble illsint.
Det var en enorm sum, men jeg tjente den selv.
Jeg tok ikke flere penger fra foreldrene mine, etter at jeg var ti.
"Poenget er at du må jobbe for en luksusgjenstand.
Vil du ha den sykkelen, må du jobbe for den."
Jeg har ei tomt i sentrum som vi har eid i årevis,
og om du vil dra dit etter skolen i helgene
og sette opp en bygning på den, kan du nok få sykkelen.
- Jøye meg. - Ja, jeg vet du er glad.
Det er ikke lett å bygge en bygning,
men dette er de gamle tradisjonene fra
menneskene i Gondwanaland som bodde på Golgatas sletter
basert på Hammurabis forskrifter,
skrevet i kileskrift på Babylons porter...
"...utledet fra kryptogrammene til utspørreren av sfinksen
og hentet fra Ratdolts inkunabler.
levert til meg av den rappfotede Merkur da den fordømte..."
De fleste med en stein i skoen...
...tar av skoen og får steinen ut.
Men kunstnere beholder steinen der og skaper kunst av den.
Ikke sant?
Til den ikke gjør så vondt lenger.
Teksten til What a Swell Party stod på stueveggen min i blod,
skrevet av Gud selv og skåret inn i frimurernes hellige murerskje.
Gutten min, vi snakker ikke så mye.
Så vidt jeg husker, har vi aldri snakket sammen.
Men jeg lurte på, for flere år siden,
og dessverre fikk jeg ikke spurt før nå,
men jeg lurte på...
...hva du tenker å gjøre med livet ditt?
Vet ikke om det er bra.
Det er helt perfekt.
Jeg vet ikke mye om faren min.
Men han var ikke noe godt menneske.
Det har hjemsøkt meg hele livet.
USENDT 1996 KJÆRE "PAPPA"
Jeg skrev dette i 1996.
Lenge før selvbiografien min.
Det er på en måte en øvelse på deler av selvbiografien,
på å skrive om faren min og livet hjemme.
Kjære "pappa".
Jeg satte "pappa" i hermetegn fordi da jeg var liten,
ble jeg bedt om å ikke kalle deg pappa, men Glenn.
Så jeg vokste opp uten en far.
Jeg vokste opp med en Glenn.
Brevet starter... svært anklagende.
Og det slutter med forståelse.
Ja, det handler om hvordan arbeidet mitt
var et forsøk på å få anerkjennelse fra ham.
Min venn Terry sa dette en gang,
og det forandret holdningen min til foreldrene mine.
Han sa: "Har du noe å si til foreldrene dine, si det nå,
for én dag er de borte."
Det var da jeg metodisk begynte å besøke dem, snakke med dem.
Jeg tok dem med ut på lunsj.
Du skjønner hva han gikk gjennom.
Det er et liv med håp og drømmer.
Han var under et utrolig press for å forsørge familien.
Presset måtte ha vært enormt.
Moren min ville arbeide.
Faren min sa til moren min: "Kona mi skal ikke jobbe."
Som tatt fra en film.
Jeg har stor sympati for faren min
som ikke hadde midlene til å oppfylle drømmen sin.
Hva syns du om ham i dag?
Jeg... liker ham.
Han hadde en fin humoristisk sans.
Jeg ante det ikke.
Jeg skulle ønske jeg fikk snakke med ham igjen.
Mitt beste kompliment:
Jeg skrev en historie om faren min i The New Yorker.
Og en kvinne skrev til meg i et brev:
INTERVJU
"Jeg leste artikkelen, og ga den til mannen min. Han leste den
og sa..."
Unnskyld.
Ta deg tid. Drikk vann.
Jeg hater at jeg er på TV.
Han sa: "Hva er telefonnummeret til sønnen vår?"
Jøss.
- Skal vi ikke avslutte snart? - Jo, straks.
Fortsetter vi, begår jeg selvmord.
Skal jeg fortelle drømmen min?
Jeg drømte at en kvinne tok meg med til en gresslette og viste meg graven min.
Graven var åpen, og skjelettet mitt lå der.
Og skjelettet smilte bredt.
Jeg snudde meg mot kvinnen og sa:
"Så det er mulig å dø lykkelig?"
Og hun sa: "Ja."
Jeg: "Hva trenger jeg for å dø lykkelig?"
Hun sa: "Eventyr."
Så jeg sa: "Å se fosser og reise rundt i verden?"
Hun: "Nei, mennesker."
La oss øve, for vi må spille det om ei uke.
Da jeg begynte å spille banjo igjen, etter skilsmissen,
tenkte jeg: "Det blir kritikk."
Det bare er slik.
COVID-rusten.
"Komiker blir musiker." Ingenting er verre.
Halvannet år har gått.
Men det er små feil der.
Béla Fleck må ikke høre dette.
Og det var det ikke.
MUSIKER
Er det en rød tråd i alt Steve verdsetter,
er det hvor vanskelig det er å prestere.
Den personlighetstypen som liker å mestre noe,
går dypt inn i det til han forstår hvordan ting fungerer.
Så slutter han med det fordi han har mestret det.
Når jeg hører deg spille banjo...
...angrer jeg på at jeg ikke holdt fast ved min første kjærlighet
til et musikkinstrument
fordi vi kunne ha samarbeidet.
- Hva var det? - Mugge.
Ungkar nummer to. Fullfør denne setningen.
"Dette kan høres litt rart ut, men..."
"Jeg er naken nå."
Det er...
DATINGLEK
Vi dro alltid på ferie til St. Barts med ham.
MALER OG VENN
Og det var bare jeg, Eric og Steve som dro dit.
Single Steve ønsket ikke å være singel.
Det er sikkert.
Han møtte en kvinne, og om hun leste ei bok,
sa han: "Kanskje vi bør gå ut."
Hei.
Jeg la merke til boka du leser. Mayor of Casterbridge.
For en tilfeldighet,
fordi jeg skrev en avhandling om Thomas Hardy...
Hvor lenge har du vært enslig?
Jeg vil møte noen jeg kan snakke med, bli kjent med.
Skål.
Jeg må være nervøs her.
Hvorfor? Du gjør ikke noe galt.
Liker du turer i parken?
- I regnet! - Herregud!
Du må se The Music Man.
- Fordi... - Jeg elsker den.
Jeg husker én date med en kvinne.
Og vi spiste middag, og hun satt ved siden av Steven Spielberg.
Det virket som om de kom godt overens.
Denne kvinnen likte å alltid krangle.
Slik er ikke jeg.
Da vi kjørte hjem, sa hun:
"Hvorfor kan du ikke være mer som Steven Spielberg?"
Smil, din jæ...
Jeg tenkte: "Nå er det slutt."
- Det er... det er bra. - Alle bød under.
Jeg skal...
Ting vil skje.
Jeg spiller sprøtt.
Du er slem.
Jeg ville aldri ha sagt tre.
To.
- Én under? - Ja.
Med unntak av Anne er dette...
...eldre som spiller kort.
Kan ikke ta tida du trenger.
Ja, men hvem gjør eldresnakkingen?
Jeg er en ung improvisator.
Og du sier: "Ikke tell slik!"
-"Du sier..." - Det er The Odd Couple.
- Vet det. - Ja.
Jeg skal si én ting jeg har lært av dette.
Jeg vil ikke bli dokumentarfilmskaper.
Å skulle sitte her
og finne noe lite som er verdifullt midt i...
Hvordan møtte du Anne?
Rart. Først fyller du ut tomrommene
- fordi jeg bare møtte henne på... - Telefon.
Jeg jobbet som faktasjekker i The New Yorker.
Det første av ham jeg sjekket, var en historie
der noen får en parkeringsbot, og det kommer ut av kontroll.
Jeg ringte ham og sa:
"Jeg vet at dette er humor og ikke skal være realistisk,
men vil du gjøre det helt riktig,
kan vi gjøre dette." Og han sa:
"Absolutt. La oss gjøre det helt riktig og samtidig latterlig."
Og så ble jeg kontaktpersonen hans.
Han skrev noe svært personlig om familien sin.
Jeg snakket med søsteren hans, Melinda, og masse folk om dette,
og det ble vennlig på telefonen.
Jeg fortalte psykologen min at jeg stadig tenker på en kvinne.
Vi var på St. Barts, og hele ferien sa han:
"Anne Stringfield. Elsker du ikke bare det navnet?"
Noen måneder senere ba han meg på en gruppelunsj.
Vi ankom begge tidlig,
og jeg tok med meg New York Times- kryssordet.
Jeg ville være den første der og løse kryssord.
Han var alt der og løste New York Times-kryssordet.
Det er nok få personer som syns:
"Tryllekunster, banjo. Det er mannen for meg."
Men jeg er... én av dem.
Han kan et triks med to kort.
Forsidene og baksidene, to kort.
Det er noe av det vakreste jeg har sett,
og jeg forstår ikke hvordan det gjøres.
Jeg skal ta dette kortet...
...brette det i to deler med forsiden vendt ut.
Og jeg tar dette kortet...
...og bretter det i to...
...med forsiden vendt ut.
La det gli inn slik.
Klossete. Jeg har ikke gjort det på årevis.
Nå er baksiden på utsiden og forsiden på innsiden.
Her er det utrolige.
Skyver du kortet gjennom...
...ser du kortet vende.
Baksiden er på innsiden, og det er hele kortet.
Hele kortet. Snu det.
Gjør det igjen. Skyv gjennom.
Kortet snus. Igjen, hele kortet.
Det utrolige med dette...
Det eneste som vender, er det som går gjennom.
Så...
Her er delen som gikk gjennom,
og her er den som ikke gjorde det.
Du kan...
Slik.
Noen lærte meg det på en klubb i Florida.
Han viste meg det og forbløffet meg.
Han: "Jeg skal lære deg det."
Så viste han meg det,
men jeg skjønte det ennå ikke.
Steve skal ha en utstilling i New York.
Dette er Ming... Unnskyld, kinesisk keramikk.
Ming er kinesisk keramikk.
Ja. Og er det trygt eller rettferdig
å spørre deg om prisen på disse tingene?
Jeg liker vanligvis ikke å snakke om verdien på ting,
for folk begynner bare å se på ting,
og de ser bare på verdien.
Som et kjent maleri som er verdt millioner av dollar.
De starter rundt 300 000
og går til en million eller to.
To millioner dollar? Utrolig.
Ja, det gjør de...
For eksempel denne... Herregud.
TVERRSTRØMNINGER
Han har et godt øye. Vet du om greia på...
...Mark Twain-prisutdelingen? Noe i Washington, DC.
Det var en middag... på...
Derfor bør jeg ikke fortelle dette.
En annen kan fortelle det bedre.
Det er middag på National Gallery.
Kvelden før fikk han Kennedy Honors med rundt 200 personer.
Det er middag, og maleriene henger på veggene.
En dame sier: "Steve, du merker det aldri,
men han vet nok navnet på alle malerne utstilt her."
Steve reiste seg.
Han gikk langs veggene.
"Hopkins, Watkinson, Wilkins, July."
Han gikk rundt og nevnte alle de utstilte malerne
i hele galleriet.
Det var ekstraordinært.
Hvilken rolle spiller kunst for deg i dag?
Den kommer på tredjeplass.
Kone og familie og opptredener.
Skrive, vår greie. Kunstnerliv.
Og dette er en fin...
...hobby som er svært atspredende.
Hvor lå den før?
På førsteplass.
Du liker å se på dem, og nå deler du dem.
Hva med det? Si noe.
STEVE MARTINS SAMLING
Det er svært personlig og privat og...
...bortsett fra kanskje... til nå.
Forandringen var at jeg møtte kona mi.
Jeg kunne gå et annet sted som privatperson.
Dermed måtte ikke kunsten være redningen for meg.
Du er herlig. Du driver med kunst
for å imponere folk og vise dem
- at du ikke bare er komiker? - Ja.
Folk ba meg spørre om det,
og jeg tenker: "Hvorfor? Vi vet svaret."
Hvem er de Kooning?
De Kooning er en viktig amerikansk...
Så du filmen, Pollock?
Så du filmen
Han skapte en verden, om Michelangelo?
Jeg så Madame X med Lana Turner.
I bakgrunnen var det et vakkert abstrakt maleri
som alle lot som om de likte.
Det var visst en de Kooning.
"Jeg mistet interessen for film samtidig
som filmen mistet interessen for meg.
Etter fire tiår var fascinasjonen min for film borte,
troen som rettferdiggjorde bruk av tid,
som stod imot dårlige anmeldelser,
som beskyttet meg mot billettsalgets dom.
Til slutt mister du piffen.
Farvel, film. Vi hadde det kjempegøy."
Jeg elsker den siste linjen.
Den kan skrives med noen forskjønnelser.
- Må ha den. - Vinker farvel.
Må ha den.
Vi har ikke funnet en tittel.
- Jeg trodde vi hadde det. - Hundre prosent?
"Memories of the Movies and Other Diversions".
Hva skjedde med "Number One is Walking" eller...
- Det var en mulighet. - Ja.
Nummer én går.
Jeg liker ideen om at du... poserer i gummi.
Jeg også og...
Det er ei bok om filmkarrieren din.
Det er det folk tror: at den blir en avslørende...
Nå lærer jeg hva folk syns om meg.
Nettopp.
- Nettopp. Ja. - Du vet...
Ja. Ta et bilde.
Nettopp. Det er...
- Kan han ta et bilde? - Ok.
AV STEVE MARTIN TEGNINGER AV HARRY BLISS
Vanligvis gifter du deg, får et barn, du jobber.
Så er barnet voksent og du 60 eller 70,
og barna har flyttet hjemmefra.
Livet mitt er motsatt.
Jeg jobbet svært hardt tidlig.
Så får jeg et lykkelig ekteskap
og et fantastisk barn til slutt.
Og... jeg elsker det.
Disse er ferdige.
Jeg signerer...
...seks tusen slike.
- Seriøst? - Ja.
Men jeg gjør dette på en iPad,
og noen ganger... under lunsj.
Kan du ikke outsource det?
Nei, det ville vært galt.
Vi telte, og du har fått 27 barn på film.
FORELDRE PÅ LIVSTID
BRUDENS FAR - BRUDENS FAR 2
DUSINET FULLT - DUSINET FULLT 2
Har jeg snakket om dette? Om hvordan farskap på film
banet vei for faktisk farskap?
Du er en gutt, som jeg var.
Du har bare mange bekymringer.
FORELDRE PÅ LIVSTID
Jeg spilte i filmer med barn.
Jeg likte dem, men tenkte:
"Dette er perfekt. Jeg får dem når de er som best."
Tre timer om dagen, og så må foreldrene dra hjem
og takle alle slags problemer.
Det går bra!
Gå dit nå. Du får ikke gå ut porten. Du har husarrest.
Så fikk Diane Keaton barn.
Jeg satt der, datteren hennes lekte i hagen,
og jeg tenkte: "Jeg kan se for meg et barn leke i hagen."
Det var en glede. Han virket interessert
og svært varm...
SKUESPILLER
...overfor Duke, den lille gærningen.
Han var så flott.
Jeg syntes han var snill.
- Du kan se deg selv som far. - Ja.
Er det morsomt? Du er uskikkelig!
Da jeg innså at jeg ville være sammen med ham,
tenkte jeg: "Han har ikke barn."
Om jeg ville være sammen med ham, var nok det uaktuelt.
Det var noe jeg hadde hatt i bakhodet og tenkte:
Enten må jeg gå ut av dette forholdet
eller gi avkall på ideen.
Han trodde nok heller aldri han skulle få barn.
Det slo ham aldri.
Antakelig fordi barndommen hans ikke var så ideell
at han ville gi den videre.
Han så ikke behovet for å få et.
- George? - Nina?
Vennen, jeg må vite hva du syns om dette.
De har ikke pølser.
Herregud. Ikke...! Gutten min!
Nei! Nei!
Jeg syns det er supert. Jeg vil gjerne.
Jaså?
Definitivt.
Han ringte meg og sa: "Sitter du?"
Jeg sa: "Ja." Han: "Bra.
Jeg har store nyheter." "Hva da?"
Dere skal ha barn.
"Anne er gravid." Jeg sa: "Hvem er faren?"
Slike ting skjer ikke med menn i min alder.
Gi deg, Picasso fikk barn da han var i 70-årene.
Picasso.
Han er den eneste mannen som har fått barn i 70-årene.
Men han er kunstner. Han gjør som han vil.
Jeg er bare en... vanlig fyr.
Jeg har beskjeden han ringte fra sykehuset.
At han var så følelsesladd og komfortabel med det,
er så bra som det kan bli.
- Press. - Slik.
Bra. Her er den.
Det er ei jente! Bra. Gratulerer, mamma.
Første gang jeg så virkelig kjærlighet i livet,
var etter at babyen ble født.
Det er ei jente.
Jeg elsker jenter.
Jeg så på Anne. Hun holdt babyen
og så inn i ansiktet hennes,
og det fantes ingen andre i verden.
GRÅT ÉN GANG FOR GØY, TO GANGER FOR IKKE.
Jeg er stolt over å være i Washington, D.C.
som jeg nylig hørte er landets hovedstad.
Og over å motta den ettertraktede Mark Twain-prisen,
den eneste viktige humorprisen i USA,
bortsett fra penger.
Det var interessant, for Steven er annerledes.
Veien hans er annerledes.
Han forlot stand-up. Men ikke egentlig.
Det sies at filmkunsten er samarbeid...
ÆRES-OSCAR
...så å få prisen som enkeltperson betyr...
...at det ikke er sant.
Han elsker å gjøre det og er så morsom.
Han er ennå styrtmorsom.
Jævel.
Og jeg...
...mottar denne prisen ydmykt.
HUMORPRIS FOR LIVSVERK
Og det eneste som kunne ha gjort det bedre,
var om det var andre nominerte...
...slik at jeg fikk følelsen av å slå noen.
Tusen takk.
- Hallo. Står til? - Hei. Jeg er Brandy O'Toole.
- Hyggelig. - Står til? Hyggelig.
Jeg skal si
- hva vi skal gjøre i dag. - Ok.
Vi begynner Emmy-intervjuene. Det tar ti minutter.
- Akkurat. - Følg meg hit.
Emmy-heisen blir klar.
Vi blir der en stund og tar gruppe- og enkeltbilder.
- Ok. - Så skifter vi der.
- Ok. - Alt går svært fort.
Alt er...
Tror du du vil miste lysten på å være foran kamera?
Jeg er var for det, men nå spiller jeg i en TV-serie.
- Vet det. - Der jeg får spille en annen.
Hva nå? Garderobe?
Hei, Selena.
Jeg ville sett bra ut i den.
- Vi må skifte ute. - Du blir kul i dette.
Ja. Skal du... Hei. Hva heter du?
Amber.
Jeg skulle ikke spille i den. Så sa de: "Vil du spille?"
Jeg: "Ja, om vi kunne gjøre det i New York.
Kan ikke dra fra barnet.
Jeg kan ikke filme i Atlanta i tre måneder."
Men jeg tenkte: "Som forfatter blir jeg der hver dag uansett."
- Marty. - Ja?
Dokumentaren trenger et intervju med deg og et nummer.
Hvorfor gjorde jeg det? Jeg hadde en drøm
Vi gjør ikke det. Men takk.
Søtt.
Vi elsker å le. Bra.
Å, unge mann?
Det er nesten umulig. Jeg er 76.
- Ja. - Og er i en suksessrik serie.
- Ja. - Det skjer ikke.
- Det gjør det. - Ja.
- Skjer det? - Ja.
Hvem er 76 og er i en TV-suksess?
Jane Fonda og Lily Tomlin.
Det er sant.
- Jeg fikk fram det poenget. - Ja.
- Du vant, og... - Jeg vant den.
...det har vært flott.
BREV FRA STEVES FAR
Han oppmuntrer meg til å få barn i 96.
Det er, eh... for mange år siden.
Om du har en tre år gammel datter i 60-årene,
vil du ikke oppleve noen skilsmisse.
Forholdene dine har vært for stabile og ansvarlige
til å tyde på det.
Hvis du syns at Roger er viktig for deg,
vent til du får barn.
Ikke bare lærer du av feilene dine.
Jeg vet du har lært mye av mine,
for du er en god menneskekjenner.
Hei, det er pappa.
- Det er 18. mars 2020. - Det er Stevie!
STEVES MELDINGER TIL DATTEREN
- Vi er i Santa Barbara... - Stevie hilser!
Jeg har aldri sagt at jeg er glad i deg, ikke sant?
Aldri? Ikke til å tro.
Uansett så gjør jeg det, og du...
Jeg er glad i deg og mamma.
Jeg vet ikke om jeg er en god eller dårlig far. Tror ikke jeg er dårlig.
Jeg vet ikke hva en god far er.
Men... jeg er en snill far.
Han gjør tryllekunster i bursdagen hennes.
Men... hun ser det... visst ikke.
Jeg husker regelen min.
Opptre aldri for barn under åtte.
- Nettopp. - Ja.
Han lærer henne å spille banjo.
Om hun er lei seg, kan han bøte på det.
Han bøter på det ved å få henne til å le.
Det er utrolig.
Når jeg er tilbake, skal ting forandres.
Absolutt, ikke mer moro og leker,
bare hardt arbeid.
Han lar henne style håret sitt ofte. Da sier han:
"Jeg ser vel bra ut? Jeg vil se bra ut for mamma",
og hun sier: "Du ser bra ut."
Han kan være tingene han ønsket fra vår far.
Dette barnet vil alltid være elsket.
Hva syns du om at datteren din er i filmen?
Jeg hater det.
Det er for mye lykke i familielivet til å ødelegge det.
Folk forstår at du ikke vil vise barna dine på kamera.
Men det er en del av historien,
så la en pinnefigur representere... et barn.
Billetter.
Showet er på én time og femtifem minutter.
Jeg føler at ideallengden er på én time og førtiåtte.
Du kan vel kutte ned på banjoen.
Jeg har en partner.
Det gjør alt mye enklere.
Og om vi prøver noe nytt, og det er null...
Ja.
Jeg har en partner jeg kan se på, og vi sier...
Hva om Marty dør?
Hvorfor ler jeg?
Hva gjør du da?
Jeg vil nok stoppe. Jeg mener det.
- Seriøst? - Ja.
Hva skal jeg gjøre? Det er...
Jeg vet ikke, jeg ser ikke karrieren min som... "Jeg er tilbake!"
Jeg vet ikke.
Det er fantastisk.
Du var enslig stand-up-komiker.
Så fant du ut at du likte å jobbe i team.
Én, to, tre, hører du meg?
Ja.
- Ikke vær nesevis. - Du står like ved.
Du sa du ikke hørte meg i går kveld.
Kom dere ut av sola.
Det er ikke så varmt.
Vi er så glade...
Derfor går jeg ikke med denne.
Den eneste kanadieren dum nok til å si nei til Schitt's Creek...
..."til å si nei til Schitt's Creek" til...
-"Si nei til"? - Det var det jeg sa.
Jeg skal sjekke om bilen er i garasjen
Og jeg vil ha rumpemassasje
- Bedre? - Nei.
- Fem minutter igjen. - Nei. Se bilen... Hva annet?
Heller enn å gå til... Legg armen rundt meg, og jeg...
Greit, jeg liker det.
Vi vil gjerne ha en innendørs kino Og han trenger kaffe til klysteret sitt
- Det blir lengre. - Ja.
Vi har ikke gjort noe.
Skal jeg si: "Faen ta katta di", og gå videre?
I vårt sexy...
- Undertøy - Undertøy
- Hva heter det? - Underbukser.
Underbukser.
Hvordan fungerer det? De filmer deg mye.
- Nettopp. - Og så klipper de bort delene
der du er kjedelig og selvopptatt.
Hva vil du?
Dette blir en veldig kort...
- Ja. - Den blir 12 minutter.
Nei. Den blir best etter at jeg dør. De håper på det.
Jeg tror du vil leve... lenge.
Men de siste par årene blir nok stygge.
Det blir nok tom stirring...
- Ja. - ...og jeg børster håret ditt.
Håret ditt blir langt.
Og du vil si: "Hva er denne kontakten?"
Jeg blir ikke nervøs, men urolig.
En gang kjørte Marty og jeg til en...
...prisutdeling eller noe sammen.
Og jeg sa: "Jeg kan stoppe." Han: "Hvorfor?"
"Jeg har ikke lyst til å være nervøs."
Ikke sant?
Vi er ikke nervøse, men spente.
Men det er en... adrenalinfaktor.
Jøss, dette er veldig intimt.
Greit.
Mine damer og herrer,
gi en applaus til Steve Martin.
Ja! Takk.
Mine damer og herrer, jeg er stolt over å presentere en jeg anser
som en av de største overspillerne noensinne.
En av de mest hardtarbeidende innen showbusiness
fordi det ikke ligger naturlig for ham.
En mann som har figurert i utallige av to suksessfilmer.
Og eneste kanadier dum nok til å si nei til Schitt's Creek.
Her er han, Martin Short.
- Herregud. Så gøy... - Elsker det. Jeg er best!
Takk, mine damer og herrer!
Marty og jeg kaller showet: "Om vi hadde spart, ville vi ikke vært her".
Ja.
- Og får jeg si til deg, unge Steven. - Ja visst.
Du ser fantastisk ut.
- Takk. - Det gjør du virkelig.
Det er nok fordelen med å ha sett ut som 70 siden du var 30.
Det er en ære å stå ved siden av en
som er romanforfatter, dramatiker, musiker,
komponist og legendarisk komiker.
Og la meg si...
Få si hvilken ære det er å stå ved siden av ham
som står ved siden av den mannen.
Det var utrolig fordi det var...
Vi hadde mer materiale, og showet var kortere enn i går.
Showet var kortere enn i går. Ti minutter?
Det var kortere i går enn i kveld.
Selvgratulasjoner er sjeldne.
Etter at han har hatt et sceneshow,
skjer det en vurdering.
Han sier: "Vi tar med denne nye vitsen her,
og publikum var med dem.
Denne gangen fikk de det virkelig til."
I første show fikk vi det litt til.
- Ja. - I det andre fikk vi det til.
- Ja. - I det tredje fikk vi det litt til.
Jeg er helt enig.
Hver forestilling er forskjellig. Det blir ikke alltid perfekt.
Det å prøve å få til et arbeide holder deg levende.
Hemmeligheten ved å ikke eldes er å føle seg nyttig.
Du var kjempegod i kveld.
- Takk. - Ingen årsak.
Vet du hva jeg vil? Samarbeide med deg en dag.
Dere flørter.
Jeg tok en 30 år lang pause fra stand-up.
Nå er jeg tilbake, men som voksen.
Det er den voksne versjonen.
Det er mer endeframt.
Dypt spørsmål.
Jeg ble 65 forrige uke.
Tenk det. Barna ga meg selvsagt Medicare-kortet mitt.
PODKAST-OPPTAK
Som jeg må ha nå, og alt det.
Det var forvirrende fordi det var
som om du levde på to spor.
Opplevelsen din av verden, som er uforandret,
og din kunnskap om tidas gang som har gjort deg,
på mystisk vis, eldre enn du forventet å bli.
På den ene siden er det som du sa, fordi du lever på én måte,
men du har et tall i hodet som har mening,
- og som har hatt det hele livet. - Nettopp.
Det betyr at du er gammel.
Men du tenker også:
"Jeg lever kanskje bare... i 25 år til."
Føler du deg annerledes enn
da du var 40 eller 50 eller et annet tidspunkt?
Da jeg var 40, tenkte jeg på døden.
Nevrotisk.
En falsk følelse av undergang.
Nå er den følelsen ekte.
Men den falske og den ekte er...
Jeg tåler den ekte følelsen mye bedre
enn den falske.
Så du er...
Hallo.
Unnskyld. Kan vi si hei og farvel?
- Hei, kom hit. - Vi skal...
- Skal dere et sted? - Fint.
- Hallo. - Å, skal du?
- Hvordan går det? - Bra.
Beklager forstyrrelsen.
- Vi kan bruke den. - Minn meg på...
Det var et viktig farvel.
Minn meg på navnet ditt.
Ok. Får jeg se ansiktet ditt?
Å ja.
Hva annet tenker du på?
Kaptein Uptons hus ble malt i 1928.
Dette er et maleri av Edward Hopper jeg kjøpte for 30 år siden.
Førsteinntrykket er et ensomt hus i en åsside.
Det representerer ensomhet.
Huset er tomt for liv.
Men noe merkelig med dette...
Opp gjennom årene har jeg kunnet se på det,
og jeg har skiftet mening.
Jo mer jeg så på det, jo mer levende virket huset.
Vinduene er åpne, en bris blåser gjennom,
og gardinene blafrer.
Dette er en solterasse, og du ser rett gjennom vinduene.
Du føler nesten rottingmøblene der inne.
For meg er det et livlig bilde.
Det føles som om noe gledelig skjer der inne.
Det føles ikke urovekkende.
Det er folk i huset.
Å få barn er
den viktigste forandringen i livet.
Du går fra å være et skip på havet
til å være havn for en annen.
Du kjenner rollen din.
Den er bare... hjemme.
TEKST: JON IVAR SÆTERBØ