Onko tarpeeksi munia?
Kyllä!
Ajoitus on todella tärkeä.
Yleensä otan kaksi leipää.
Kas noin.
Osaan kokata yhden asian.
Ei, siis kaksi asiaa. Kaksi uppomunaa.
Salaisuutena on oliiviöljy.
Tämä kohta vaatii taitoja.
Laitoin liikaa.
Elitkö yksinäsi kaikki nämä vuodet?
Söin kaiken ulkona, aamiaisenkin.
Mitä olisin löytänyt silloin jääkaapistasi?
Et mitään.
Martykin pitää uppomunista paahtoleivällä.
Kyllä. Todellakin. Juu.
Asumme usein hotelleissa.
Jos saan erityisen hyvännäköisiä uppomunia,
lähetän Martylle kuvan niistä. Hän ei tee koskaan niin.
Nyt... Kyllä.
Laitan paljon pippuria.
Voi, Steve. Tuletko miehekseni?
2. NYT
Onneksi et kuvaa tätä, se olisi noloa.
Miksi lupauduit tähän dokumenttiin?
Tuohon on vaikea vastata.
Olisitko koskaan olevasi näin tylsistynyt?
Näen sen vastalääkkeenä
tylsille haastatteluille,
yleisille asioille, joista olen puhunut monta kertaa.
Mietin, että elämäni on ollut outo.
Koko elämäni on takaperin.
Miten 30-vuotiaasta, ahdistuksen vaivaamasta miehestä
tuli 75-vuotias iloinen ukko?
Miten niin pääsi käymään?
Jos vaimoni katsoisi tätä,
hän kysyisi: "Mitä sinä teit juuri äsken?"
Sanoisin: "Laitoin juttuja pois."
Hän siihen: "Sitäkö se oli?"
No...
Tämä... Laitanpa tämän pois.
Tämä nauha on 45 vuotta vanha.
Jos laskin oikein.
Minulla oli tapana nauhoittaa ohjelma, jotta kuulisin...
En tehnyt niin usein, mutta joskus kuuntelin sitä.
Hieman pelottaa kuunnella tätä.
Painetaanpa päälle.
Luin Timesta jotain häkellyttävää.
Aurinko voisi kuulemma milloin tahansa laajentua
ja nielaista Maan tuhoten sen täysin.
Sanoin: "Se siitä. Pitää hankkia palohälytin."
Se sai ansaittua isommat naurut.
Stand-up oli suuri juttu minulle, aivan valtava.
Nyt se tuntuu vain pieneltä hetkeltä.
Olemme onnekkaita ihmiskehoissamme.
Sellainenkin yksinkertaisuus, että meillä on kaksi kättä,
ei yhtä kättä keskellä kehoa.
Tein näin.
Se lopettaisi showbisneksen.
Miten sitä taputettaisiin?
Aika hyvin.
Alan... Sain tarpeekseni.
Pitäisi kuunnella, miten se päättyi,
mutta en kestä sitä.
Minulla on nyt uusi elämä.
Marty soittaa.
- Haloo? - Hei. 10 minuuttia aikaa tulla.
Haloo?
Hän löi kuurin korvaani.
Tiedän, että pidät sarjakuvien teosta.
Miltä tuntuisi kirjoittaa sarjakuva siitä,
miltä dokumentin teko tuntuu?
JOSKUS MIETIN ONNEANI JA IHMETTELEN,
MITEN TÄSSÄ NÄIN KÄVI.
EHKÄ DOKUMENTTI VASTAA SIIHEN.
AJATUKSIA?
- Niin. Noin. - Hyvä on.
Mitä on tekeillä? Se ei alkanutkaan.
Taiteilijan uudeksi kehittymisen todistaminen...
MAALARI JA YSTÄVÄ
...on hyvin hämmästyttävää.
Harva taitelija pystyy siihen.
Siihen, että voi kävellä pois vanhasta
ja löytää uusi keino luoda ja yhdistää.
He pyrkivät lisämään taidetta elämiinsä.
Siitä tulee mieleen rohkeus.
Jonkin ulkopuolisen täytyy motivoida.
Superhulttiolla oli ensi-ilta.
Marie! Missä olet?
SUPERHULTTIO, 1979
Marie!
Me neljä olimme menossa syömään ystäväni ja isäni kanssa.
Isäni ei sanonut mitään elokuvasta. Ei yhtikäs mitään.
Viimein ystäväni kysyi: "Glenn,
mitä pidit Stevestä elokuvassa?"
Isäni vastasi: "No, ei hän Charlie Chaplin ole."
No niin, uudestaan. Anna kuvata. Toista se.
Taaksepäin, Steve, jotta olet kauempana.
Tällä kertaa älä käänny niin paljon alussa.
Käänny enemmän, kun pitää.
Kuten näytit minulle.
Aloita.
Luoja. Anteeksi.
Seuraavaan elokuvaani, Pennejä taivaasta,
minun piti opetella steppaamaan. En osannut aiemmin.
Niinpä steppasin puoli vuotta.
Halusin sitä todella paljon.
Gregory, sain juuri valmiiksi ensimmäisen MGM-musikaalini.
Pennejä taivaasta on sen nimi.
Kuulin, että se on hyvä.
Se on paras elokuvani.
- Ensimmäinen draamani. - Draamasi?
- Niin. - Etkö olekaan villi ja hullu?
Rooli on täysin erilainen.
- Mutta laulan ja tanssin hieman. - Tanssit?
Se sai minut itkemään. Minusta se oli todella hyvä.
Ja elokuvalla on loistava konsepti.
Huulisynkkaamme vanhoja kappaleita.
Jos herään Ja kätesi on ympärilläni...
Kun keskustelu on tällaista, Steve...
OHJAAJA
...leikkaa sen läpi näin.
Hän lähestyy ulkoavaruudesta tulevasta kulmasta,
joka syntyy hänen viattomuudestaan.
Se ei ole syntynyt laskelmoinnista. Sellainen hän on.
Pidin siitä ja ajattelin sen menestyvän.
Kyllä maar.
Vastaan noin joka kysymykseen.
Mikä on reaktio?
Kyllä maar.
"Kyllä maar."
Onko Steve Martin koppava? Kyllä maar.
Ja se oli floppi.
Tämän vuoden Oscarin
parhaimmasta suorituksesta saa Pennejä taivaasta...
...Steve Martin.
- Nolottiko se? - Kauheasti.
Nolottaa sanoa, miltä minusta tuntui.
Tunsin, tiedäthän, epäonnistuneeni suuresti.
Tein kaiken itse.
En voi kiittää ketään.
En äitiä tai isää, tai ihmisiä kameroiden takana.
Minä tein sen yksin!
Olin väsynyt. Mikään ei toiminut.
- Haluatko pitää hauskaa? - En, oloni on kurja.
Ajattelin pitää tauon, lähteä Lontooseen yksikseni.
Ja oli pelottavaa, että saatoin kävellä katua pitkin,
eikä kukaan katsonut minuun.
Olin hyvin yksinäinen.
Ja menin katsomaan elokuvan Flashdance.
Istuin teatterissa masentuneena ja yksinäisenä.
Elokuva alussa näytettiin kohtaus, jossa lapsi
tuntee itsensä rohkeaksi ja sanoo:
"Haluan olla kuin Steve Martin."
Tunnistan ironian siinä, että olin siinä ja mietin:
"Et halua olla kuin minä nyt, usko minua."
- Nopeasti. - Joo.
- Kaikki nämä arvostelut... - Niin.
Se on mielenkiintoinen ja outo elokuva.
Moni alan vaikutusvaltainen on pitänyt siitä.
Toki on ollut negatiivistakin palautetta.
Huomasin, että elokuvasta pitävät
ovat viisaita ja älykkäitä.
- Niin. - He, jotka eivät pidä...
- Typeryksiä. - ...ovat tyhmiä.
Aivan.
Niin voi käydä.
Sinä pidit siitä, etkö?
Kyllä, totta kai. Älykäs.
Päätin,
etten halua parjata kollegoitani enää.
- On tarpeeksi vaikea... - Aivan.
Niin.
Haluatko vesilasisi oikein- vai väärinpäin?
- Haluan veden ulkopuolelle. - Selvä.
Sinulla on hieman tuossa.
Tämä taisi olla tässä.
Minullakin oli aina käytäntö.
Toisia taitelijoita ei kritisoida.
Ketään taitelijaa?
Kai olet kriittinen taideteoksista?
Tokihan voin pitää taideteoksesta tai inhota sitä,
mutta en julista sitä ääneen.
- Aivan. - Meillä on kriitikot.
- He haluavat tappaa meidät. - Aivan.
Se ei ole minun työtäni. Olen taiteellisella puolella.
Tai yritän olla.
Kävin kerran baletissa ja minusta oli outoa,
kun taputettiin tietyille asioille.
Ihan kuin he tietäisivät, mitä vaikeat asiat ovat.
Nämä 80-vuotiaat, jotka sanovat: "Tuo on vaikeaa."
Kun Danny Daniels opetti minut steppaamaan elokuvaa varten,
opin asiat, sitten unohdin ne.
Mutta hän sanoi: "Steve.
On helppoja vaikeilta näyttäviä ja vaikeita helpoilta näyttäviä askelia."
Ei voi tietää, miksi jollekin taputetaan.
Mihin elokuvaan?
Pennejä taivaasta. Varmasti tiedät sen.
- Tiedän. - Katsotaan se. Vitsi vain.
Aivan.
Hei, kamut.
Kohtasin unkarilaisen sanan:
"pihentagyú."
Se tarkoittaa kirjaimellisesti "rennoin aivoin".
Ajattelin: "Sellaiset minulla nyt on." Aivoni ovat rentoutuneet.
En ole sen paineen alla, jonka alle silloin laitoin itseni.
En yritä todistaa mitään, ja parempia asioita ilmaantuu.
Tapahtuisipa jotain.
Tarvitsetteko repliikin tähän? Käykö "blaa blaa"?
Tarvitsemmeko vitsin? Entä tämä?
Ohjelmalle nimi? Käykö tämä?
Pidän uudesta julisteestamme. Haluan näyttää sen.
Ensin pitää löytää se.
Minusta se on hauska.
ET USKO MILTÄ HE NÄYTTÄVÄT NYT!
Hei, minua haastatellaan.
Päivää. Mistä puhuit?
Itsestäni. Tapoimme vain aikaa, kunnes raha saapuisi.
Kiitoa. Siitä puheen ollen, saanko päiväpalkkani?
Nyt on niin, että viimeiset puolitoista vuotta
olemme keränneet vitsejä pian ilmestyviin ohjelmiin.
Haluamme olla valmiina.
Pidän taustamelusta, koska ihmiset huomaavat,
etten elä yksin.
Niin, paitsi samalla dokumentti tuhoutuu.
Katsomme, ovatko uudet vitsit sopivia.
Mietimme niiden paikkoja. Jos ne ovat hauskoja, otan ne.
Jos eivät, annan ne Martylle.
Jos jokin vitsi ei toimi, yleisö ei sitä huomaa.
Sitä odottaa naurua, mutta sitä ei kuulu.
He vain ajattelevat puheen jatkuvan.
"Pidän koomikon avauksesta,
koska se kertoo koko tyhmän esityksen sävyn."
Se on hauska.
"Emme ole esiintyneet aikoihin.
Se käy ilmi, mitä pidemmälle esitys etenee"?
"Ei hermostuta, en vain ole valmistautunut."
Sama idea.
"Kuinka moni taputti, koska luuli minun kuolleen?"
"Oletko koskaan kävellyt huoneeseen
ja unohdat miksi saavuit?"
No, tuo on hauska...
Selvä. "Tiedän, mitä ajattelette.
Kuulolaitteeni saa takamukseni näyttämään upealta."
Se kertoo heti iästäsi.
Ehkä voit lisätä jotain eturauhasestasi.
"Joka ilta annan hyvän yön suukon
kolmelle kullalleni, jotka ovat elämää tärkeämpiä.
Kahdelle Emmylleni ja yhdelle Tonylleni."
Voisin kuullakin sen sinun sanomanasi.
Se ei ole kovin hyvä.
"Se on protestilaulu nimeltä
'Verotetaan rikasta eliittiä vieläkin vähemmän'."
Pidän tuosta.
"Olen vanhakantainen. Olen kunnioittanut naisia
ansaitsemattomastikin."
- Tuosta saat nenän nyrpistelyä. - Tiedän.
"Hullua, kun julkkis on pressa." En...
Heti ajatellaan Trumpia.
Emmekä halua olla niin poliittisia.
No, pakko olla hieman.
- Trump. - Aivan, haluat eläkkeelle.
Ei, en vain jähmety pelosta.
"Kun sanoin Stevelle, että on pidettävä
väliä ainakin kaksi metriä, hän siihen:
'Eikö kävisi 20 m?'"
Poikki.
En ymmärrä ollenkaan tätä.
"'Steve, näytät upealta. Mikä on salaisuutesi?'
Sanon: '20 vuotta sitten tapoin kodittoman.'"
Mitä ihmettä tuo tarkoittaa?
OLEN HUOLISSANI DOKUMENTISTA...
HE TUTKIVAT JA OTTAVAT SELVILLE. MITÄKÖHÄN LÖYTYY?
OSTIN KONDOMIN 18-VUOTIAANA SIITÄ KAI TEHDÄÄN ISO JUTTU.
UUTINEN: STEVE MARTIN 'PITÄÄ KONDOMEISTA'
Tunnet Steven hyvin. Millainen hän on yksityishenkilönä?
Minusta tuntuu, että...
Minusta en voisi vieläkään sanoa,
kuka oikea Steve on, tiedäthän?
Tuota, minä...
Saitko tietää, kuka hän oli?
En.
En oikeastaan. En.
Steve oli aina...
...omissa oloissaan.
Mutta hän oli todella, hyvin ujo.
Mutta toinen puoli oli se, että hän sulkeutui -
eikä jutellut muiden kanssa.
Ymmärrettävästikin.
Kun on sellaisen luokan tähti, niin lahjakas,
kaikki haluavat osan.
No, sanoisin hieman... en varovaisesti,
mutta hienovaraisesti, koska en halua sorkkia Steven yksityiselämää
ehkäpä... Minähän jo teen niin.
Steve on muuttunut enemmän kuin kukaan toinen tutuistani.
Käytetäänpä hetki toisiimme tutustuaksemme.
Otetaan kysymyksiä yleisöltä.
Jos joku haluaa kysyä minulta jotain,
hän nostakoon vapaasti kätensä.
Vastaan mielelläni kaikkeen. Kuka tahansa.
Aivan, tämä nainen tässä.
Miten rentoudut ohjelman jälkeen?
Mitä se sinulle kuuluu?
Muita kysymyksiä? Kädet ylös.
Aivan, te herra siinä.
Nautitko työskentelystä televisiossa?
Tuollainen ällöttää minua.
Joku kehtaa nousta kysymään tuollaista tässä kaikkien...
Viekää hänet pois! Tuo ällöttää niin,
että mahaan käy! Viekää hänet!
Onko muita kysymyksiä?
Ei enää kysymyksiä. Jatketaan ohjelman parissa sitten!
"Kuka on Martinin paras ystävä?"
"Onko Martinilla Picasson taulu?"
"Miten rikas Steve Martin on?"
"Milloin Martin sai valkoiset hiukset?"
Nämä ovat netin kysytyimmät asiat minusta.
"Miksi Martin jäi eläkkeelle?"
En tiennytkään, että jäin.
Minkä arvoinen olet?
Katsotaanpa.
Ihan kiva summa.
Ei mitenkään oikea, mutta...
Jos käytätte sitä, sanokaa, että pyysitte googlettamaan sen.
Hetkinen. "Minkä arvoinen Ben Stiller on?"
- Niin? - Onko pöytää?
Toki, herra. Kuinka monelle?
- Olen yksin. - Yksin?
Kun tapasimme...
...Steveen oli vaikea saada yhteys henkilökohtaisella tasolla.
Oli usein pitkiä hiljaisia hetkiä.
Sitä tunsi hänen yksinäisyytensä.
Ensimmäisen kerran toivoton tapaus?
Mikä se on?
En ole varma, mikä sai haluamaan olla yksin silloin.
En tiedä.
Oletko ajatellut koiraa?
- Koiraa? - Ne ovat loistavia.
Ne hyppivät päälle, nuolevat kasvoja.
Niiden ei edes täydy pitää ihmisestä. Se on vaistonvaraista.
Hitlerilläkin oli koira.
Hän oli usein yksin.
Varhaisina vuosina hän osti rahoillaan Ranskan matkan ja maalauksia.
Hän palasi ja myi kaksi niistä kattaakseen reissunsa.
Tämä on Lucien Margottetin maalaus viime viikolta.
Kuten tiedätte, impressionismin aika
oli hyvinkin tärkeä ajanjakso amerikkalaisessa maalaustaiteessa.
Rakkaus taiteeseen syntyi, koska taide on kaunista.
Kaunista katsella.
Hän saattoi rakastua taideteokseen ja ostaa sen.
Se on hänen Rosebudinsa.
Frank Duveneck. Nämä ovat kaikki 1800-luvun Amerikasta.
Tässä on kuva huoneesta, joka minulla oli.
Muutin autotallin pieneksi näyttelytilaksi.
- Niinkö? - Laitoin ne riviin.
Katselin maalauksiani.
Se oli kuin yksityinen galleriani.
Ajatukseni harhailivat, tuijotin vain eteeni.
Tein sitä useinkin. Se oli hypnoottista.
HUHTIKUU 1980
Muistatko ensimmäisesi?
Tämän puolen elämästäni yritän pitää yksityisenä.
Sen pitäisikin pysyä sellaisena.
Ensimmäinen ostamani taulu kuvasi kuutamossa olevaa laivaa merellä.
Se oli yksin. Nojasi.
Näytänpä tämän.
Tämä on piirros hänen äidistään.
Sinulla on monta taulua yksinäisistä hahmoista.
Gopnikin sanoi noin kerran.
"Oletko huomannut, että keräämissäsi tauluissa on se yhteistä,
olivatpa ne miltä ajalta tahansa, että ne kuvaavat eristyneisyyttä?"
Ihmisiä katsomassa kaukaisuuteen näin.
Hopper oli pitkään iso juttu hänelle.
Ne ovat yksinäisiä kuvia.
On paljon yksinäisiä hahmoja, majakoita.
Tunnetko itsessäsi melankoliaa?
- Aika usein. - Niin minäkin.
Mutta se on hälventynyt. Nuorempana olin melankolisempi.
- Niinkö? - Kyllä.
Surettaako sinua koskaan, koska et ole niin iloinen kuin ehkä pitäisi olla?
Pakko sanoa, kun katson ympärilleni,
kysyn vaimoltani Annelta: "Miten näin kävi?"
- Aivan. - Tämä on fantastista, tiedäthän.
- Ajammeko todella näin hitaasti? - Sinä johdat.
Jospa haastattelen sinua samalla, kun ajamme.
Siis kun pyöräilemme. Toki.
Kuule, halusitko aina koomikoksi?
Voi veljet. Tässä on käännyttävä.
Täällä on pieni hevostila. John Cleese omisti sen aiemmin.
Yksi hevosista pitää minusta, mutta vain jos tuon ruokaa.
Tuore pala.
Ole hyvä.
Haepa hiekkainen omenani.
Selvä, ei kiinnosta.
Niin. Mikä voitto.
Joo. Ai, sieltä se tulee. Se aikoo miettiä asiaa.
- Ei. - Ei.
Se on nähnyt elokuvani.
Se inhoaa niitä!
EI MIKÄÄN HERRA ED
Pysy kaukana tölkeistä!
Veljet. Täytyy ehkä toistaa tämä osa.
Niin, näin hauskaa meillä ei ole ollut.
Kerronpa, mistä pidän 75-vuotiaana
- pyörällä ajamisessa. - No?
Ei voi näyttää hyvältä.
Hän haluaa, että törmäämme ja kaadumme.
Niin.
Jatka vain eteenpäin.
- Miksi hidastat? - Edessä on auto.
Hitto!
LEPÄÄ RAUHASSA MARTIN SHORT
15-vuotiaana aloin työskennellä Disneylandissa
Merlinin taikapuodissa.
Tämän kyltin oli omistaja tehnyt itse.
Sen voi nähdä vanhoista kuvista. Se roikkuu oven yläpuolella.
Ja sitten vuosia myöhemmin se oli eBaylla.
Ostin sen heti nostalgian vuoksi.
Ripustin sen tähän. Uskomatonta.
Tämä oli Fantasylandin taikapuoti, jota ei enää ole.
Näitä minä myin Disneylandissa.
Lehmipojat kiinnostivat minua.
Niinpä.
Tässä on Victoria.
Hänellä oli uskomaton tyyli.
Hän on vanhimpia ystäviäni.
Se on niin amerikkalaista.
Se oli amerikkalaisen kulttuurin toisintamista.
Sitten sinusta tuli osa sitä.
Tässä on jotain.
En tiedä, miksi minulla on se.
Se on hampaani langassa.
Steven sisällä on oikea poika, joka ei koskaan lähtenyt pois.
Ostin tämän vuosia sitten, koska aihe kiinnosti.
Tämä on hieman sekaisin.
Se muistuttaa alustani.
Usko johonkin hyvään, puhtaaseen ja amerikkalaiseen.
Näytät säästäneen paljon asioita.
Säästin kaikenlaista väärää. Esimerkiksi lehtien kansia.
Minun olisi pitänyt ottaa kunnolla kuvia asunnostani.
Jotta muistolla on merkitystä.
En usein muistele asioita,
mutta tässä me teemme dokumenttia.
Tämä on settilistani. Syy näiden kuntoon on se,
että hikoilin esittäessäni
ja hyppiessäni sinne tänne. Olin täysin märkä.
No niin.
Hän oli menossa esiintymään.
Hän soitti ja kysyi mielipidettäni.
Sanoin: "Se on hauska, toimii."
Kysyin milloin. Hän sanoi: "Viiden viikon päästä."
Joka esityksen täytyy olla voittajaehdokas.
Tämä on Sepalusdinini.
SUURI SEPALUSDINI
Minuun teki lapsena vaikutuksen eräs perustaikatemppu,
jossa taikuri taikoi silinteristä
esiin kaikenlaista kivaa. Mietin, mistä taikoa.
"Entä sepaluksestani?"
Tein hyväntekeväisyyskeikkoja.
Oli Johnnyn viimeinen viikko. Hän pyysi esitystä minulta.
Tiesin päässeeni... Johnnyn mieleen.
Kolme kaverusta. En tosin halua kokeilla sitä.
Teemme sen näin.
Kuin suoraan Father of the Bridesta.
- Kas noin. - Ei paha.
Tätä ei ole tarkoitus napittaa.
No niin.
Nöyryytys on täydellinen.
Kolme kaverusta opetti paljon.
Sen, että pidän työtovereista.
- Miksi tulimme? - Näkemään ihmeen.
Vai niin.
LA PALOMA -KAHVILA
Tämä on Paradise-kahvila. Siis oli ennen.
Kävin täällä joka päivä 80-luvulla.
Minusta tämä seinämaalaus on viehättävä.
Se on niin hauska.
- Tämä inspiroi sinua! - Kyllä.
Se on loistava kuva.
Se saa hymyn huulille.
Ajattelin käydä täällä. Mieleeni tuli Kolme kaverusta.
Milloin minä liityin asiaan?
Et koskaan.
Muistan menon Lornen luo.
Hän kertoi elokuvasta.
Seuraavana päivänä lensin takaisin
ja hain Steveltä käsikirjoituksen.
Äimistelin hänen taideteoksiaan.
Oli Hopper ja Picasso.
Kysyin, miten Steve oli rikastunut.
"Olen nähnyt töitäsi."
Ja nauroit oikeasti.
Olimme tasaväkinen pari.
No, emme oikeastaan.
Se oli ensimmäinen elokuvani.
Vasta tutustuimme toisiimme.
Ned, mitä teet?
Minun oli esitettävä läheistä ystävää,
joka oli tasa-arvoisen hyvä.
Minun oli imitoitava itseäni todella rentona.
- Olen Lucky Day. - Olen Ned Nederlander.
Ja minä olen Dusty Bottoms. Yhdessä olemme...
Kolme kaverusta!
Mitä olet oppinut?
- Olen oppinut... - Niin?
...että sinuun vaikutti suuresti
- rikkinäinen maalaus. - Niin.
Olen oppinut, että sinulla oli paljon luppoaikaa.
- Hei. - Hei, kamu.
Miksi pidät minusta?
Oletpa söpö. Työskentelin senlaisen kanssa kerran.
Mukavaa päivänjatkoa.
- Kiitos. - Näkemiin.
- Heippa, kamu. - Tule, poika.
Siinä oli poistumiskuvamme.
KULTA, ONKO SINUSTA TÄMÄ HAUSKA?
KULTA, ONKO TÄMÄ HAUSKA?
ONKO KIIRE?
Jos todella tietäisi, miten olla hauska,
- ei tarvitsisi paljon vitsejä. - Niinpä.
Kysyin: "Mikä on koomikkonero?"
Ihminen, joka ei koskaan epäonnistu lavalla?
Ei sellaista olekaan.
- Aivan. - Ei ole koomikkoneroja.
Ei niin.
Näin Chris Rockia. Hän kysyi,
kirjoitanko yhä vitsejä. Sanoin: "Joka päivä."
- Kirjoitatko yhä joka päivä? - Kyllä.
- Kirjoitan sarjakuvia. - Niinkö?
Niin. Niitä olen tehnyt.
Piirrätkö itse myös?
En todellakaan. Minulla on fantastinen piirtäjä, Harry Bliss.
- Harry Blisskö? - Niin.
- Hän on loistava. - Niin on.
Teen muistelmat elokuvistani sarjakuvastrippeinä.
Aikamoista.
Lisäämme sarjakuviakin.
En osaa piirtää enää nuorta Steveä.
Osaan piirtää Steven sivusta katsoen.
Leuka vaatii aikaa, koska se on hyvin...
Korva ei ole valtava, joten on...
Leukalinjakin on hankala, koska se kaartuu hieman.
Hänellä on kunnon aataminomena.
Hän puketuu hyvin, joten laitan hänet aina pukuun.
Olen harvoja sadistista hammaslääkäriä kahdesti näytelleitä.
Onko minua ja Bill Murrayta hammaslääkärillä?
Moni sanoo:
"Martin sai pelkäämään hammaslääkäriä."
KUSTANNUSTOIMITTAJA
Stand-up-urani on todellinen tarina. On alku, keskivaihe ja loppu.
Mutta elokuvat ovat vain kertomuksia.
Siksi aloin miettiä
laittavani kertomukset sarjakuvamuotoon.
Se on täydellinen.
Kertomus on sivun arvoinen,
ei kappaleen. Ymmärrätkö?
Sillä tavalla ajattelen uraani.
Sanon erään asian kirjasta.
"Avaa vitsien vuoksi, viivy piirrosten takia."
Sen on pysyttävä teemassa.
- Se on muistelma elokuvista. - Kyllä.
LISÄÄ PARIPELISTÄ
Kyse on Paripelistä.
Jessus. En voi liikuttaa jalkaani. Olen halvaantunut.
Anna kun autan.
Se on tärkeä elokuva kansiossani.
On ainakin viisi kertomusta lisättäväksi...
- Jotka kuuluvat takaisin. - ...kirjaan.
Niitä en ole piirtänyt.
Älä ota korkkia haarukasta.
Miksi haarukassa on korkki?
Niin hän ei satuta itseään tai muita.
Nämä ovat hyviä.
Näytät Tommy Lee Jonesilta tässä.
Näytän virnuilevani Michael Cainelle.
Voin korjata sen.
- Perhe on paras on tärkeä. - Todellakin.
- Hitto. Unohdin sen. - Niin unohdit.
Se on huvittavaa, että herään
ja hän on lähettänyt aamuneljältä minulle postia
uudesta ideastaan.
Ajattelen: "Sehän toimii."
Tarvitsemme lisää strippejä.
Kaksi tai kolme uutta.
Jos on aikaa.
- Saat sitä. - En tarvitse muuta.
- Paljonko aikaa on? - Kyllä sitä on.
On syyskuun puoliväli. Voin tehdä stripin nopeasti.
Teet sen tuosta vain.
Tässä on Roxannesta.
Siitä on enemmänkin, eikö?
- On. - Kirjoitusta?
- Kyllä. - Kyllä.
Minäkin kirjoitin Toivotonta tapausta.
Myös Tohtorin aivovaimoa ja Kuollut mies ei palttoota kaipaa -elokuvaa.
Mutta kirjoittaminen toisen kanssa on erilaista, ehdotuksia.
Kun tulin Roxanneen, ajattelin:
"Osaisinkohan tehdä sen?"
Mutta mitä hyötyä oli tehdä toinen Cyrano de Bergerac?
Se oli jo todella hyvä.
"Hei, kultaseni. Pitkästä aikaa."
Huomasin reagoivani kaipuuseen.
Haluan vain tietää, koskettiko kirjoittamani sinua?
Kosketti.
Kierrän rataa ympärilläsi.
Olen painotonna yläpuolellasi.
Kuin Chagallin sininen mies.
Leijailen, riipun yläpuolellasi haltioituneessa suudelmassa.
Kaipuu on aihe, joka näkyy paljon kirjoituksissasi.
En tiedä, miten kuvailla sitä.
Se on tietyllä tavalla aina ollut osa elämääni.
Jopa elokuvien Toivoton tapaus ja Pennejä taivaasta kanssa.
Haluan elää maailmassa, missä lauluista tulee totta.
Varmasti jossain on paikka, jossa laulut ovat totta.
Jopa Koukkusormessa oli kaipuuta.
Mies yrittää pärjätä maailmassa.
Lopun täydellinen tyydytys on se, kun hän saa FedEx-paketin.
On tiettyä melankoliaa.
Se on katkeransuloinen suklaapatukka. Se, tuota...
Se on Hersey'sin Special Dark, ei maitosuklaata.
On tiettyä kaipausta keskellä...
...hänen jokaista hahmoaan.
Ja ainoa, joka voi korjata sen,
on Martin Short.
Vien sinut pienelle, kauniille Santa Barbaran kierrokselle.
- Tämä on vanha Magic Cabaret. - Oho.
- Tiedäthän Magic Castlen? - Kyllä.
Tämä oli alkuperäisten luojien versio siitä.
Tykkäsin käydä useinkin siellä, mutta sitten korona sulki sen.
- Kiva tarina. - Niin.
- Se tarvitsee keskikohdan ja lopun. - Niin.
Sitten tarina olisi oikein hyvä.
Olet suunnitellut koko päivän. Haemme pyykkisi.
- Viemme ne. - Viemme.
Paikka on...
Punainen valo.
Voin silti kääntyä oikealle. Kalifornia.
Eikö sinulla ole palvelijaa viemään pyykkejäsi?
- Ei. - Olet tavallinen pulliainen?
- Niin. - Aikamoista.
Teen tämän kameran vuoksi. Ensimmäinen kerta 27 vuoteen.
- Ole hyvä. Kiitos. - Kiitos. Hei.
Pidätkö itseäsi hyvänä kuskina?
- Kyllä. - Turvallisena kuskina?
Sitä kun vanhenee,
muuttuu joko pahimmaksi tai parhaimmaksi versioksi itsestään.
- Tuo on totta. - Onko tuo parkkipaikka?
Minusta on tullut parempi kuski.
Ystävällisempi, lempeämpi.
Avarakatseisempi.
Niin, 50 vuotta
- olitkin aika ilkimys. - Niinpä.
(SILLOIN KUN STEVE OLI AIKA ILKIMYS)
Sain Rogerin noin viisi vuotta sitten.
Tapailin naista, jolla oli labradorinnoutaja.
Haluatko tämän? Istu.
Erosimme naisen kanssa ja päädyin ottamaan Rogerin.
Hae lelu. Hae. Kyllä!
Hae se! Hae! Hyvä.
En vertaisi sitä ihmissuhteeseen,
mutta se on kaunis yhdensuuntainen suhde.
Silloin en ollut ilkeä ihmisille, olin etäinen.
Olin aina ajatuksissani.
"Henkilökohtainen kirje Steve Martinilta.
- Hyvä..." - "Jerry."
"Mikä ilo oli saada kirje sinulta.
Vaikka aikatauluni onkin kiireinen,
päätin käyttää aikaa vastaakseni sinulle kirjeellä.
Usein menetetään yhteys yleisöön.
Siitä tulee itsestäänselvyys.
En usko sen tapahtuvan minulle. Eihän..."
"Jerry"?
"En tiedä, milloin esiinnyn lähelläsi,
mutta varaa minulle vieraspeti, jos saavun..."
"Flintiin."
"Ystävällisin terveisin, Steve Martin.
P.S. Tulen aina muistamaan iltapäivämme yhdessä Riossa,
kun kävelimme rannalla katsoen..."
"kiviä."
Kirjoita siihen:
"Steve on pysynyt tahdissa, koska hän kävelee stepaten."
Olemme sivulla 37, sivuja on 117.
Tehdään se, miten haluat.
Minusta on tietenkin järkevää, että raaka materiaali käydään läpi.
Kirjoitetaan käsikirjoitus, sitten käymme...
Mutta tekstiä on paljon. Käymmekö sata sivua läpi?
"Martyn pitää pois Oscareiden 'In Memoriam' -pätkistä...
...hyvien elokuvien puute."
"Yksikään ei yllättynyt Martyn menestyksestä.
- Miljoonat yllättyivät." - Ei.
"Kiitos terveysruoan ja kuntoilun, Marty on elänyt uraansa kauemmin."
Ei pahempi vitsi. Muutan siniseksi.
"Olemme loistotiimi.
Sovimme yhteen kuin Ben Affleck ja murjotus."
Tuosta pidän.
"Pari vuotta, ja Steveä syötetään kuin vauvalintua."
Hauska. Laita se punaiseksi.
"Steve soittaa banjoa ja kirjoittaa sarjakuvia.
Hän on jo suurin viihdyttäjä...
Se tekee hänestä vuoden 1945 suuurimman viihdyttäjän."
Ei niin vahva minusta.
- Niinkö? - Nauretaanko sille?
Joo.
Sitten se on vahva.
Nämä ovat kauheita, mutta upeita.
"Hän on yhtä seksikäs kuin hodariröyhtäys maskissa."
"Hodariröyhtäys."
Eilen illalla
ajoin pitkin Sunset Boulevardia Silver Lakeen.
Huomasin matkaavani läpi elämäni.
Ajoin Hollywood Boulevardia, jonne menin 16-vuotiaana.
Ohi elokuvateatterien, taikurikauppojen, joissa kävin.
Tuolla olen minä.
Matkasin ohi elokuvaelämäni, Toivoton tapaus -elokuvan kuvauspaikkojen.
Kuvasimme elokuvan tuossa talossa.
No, äiti. Muistatko unelmani talosta mäellä?
Sain senkin.
Koko matka oli hyvin nostalginen.
Se LA:ssa onkin mielenkiintoista.
Se heijastelee ihmisten elämiä.
Pelkästään jos ajelee melkeinpä missä tahansa päin LA:ta.
Se on kuin arkeologinen kaivaus, vaikkakaan ei kovin vanha.
Vitsailin aina siitä, koska kaikki on eri ajoilta.
- Niin. - Tiedäthän?
Sen vuoksi pidämmekin LA:sta.
Se on niin suloinen.
Arkkitehtuuria.
Osa rakennuksista on yli 20 vuotta vanhoja.
Tämä on uuskreikkalainen.
Siellä asuva kreikkalainen on aina uusi.
Ja kaksiovinen, Tudor-aikainen huvila ja...
...neljäovinen huvila.
LA:ssa on pelkkä nolla,
jos ei asu iso-ovisessa talossa.
Kolme, kaksi, yksi.
Toimintaa.
Sheila on opiskellut keskustelutaitoja.
Käytkö keskustelukurssilla?
Kyllä.
Miten LA Story kuvasti sitä, mitä ajattelit silloin?
Se oli taiteellinen suuntaus.
Yhdistin kokemukseni taiteesta ja elämästä.
Martin Mul sanoi kerran:
"Ihmiset luulevat taiteilijoiden puhuvan teoriaa ja ideoita.
Todellisuudessa mietimme, mistä saada maaleja."
Niin.
Joka hahmolla on oma tarinansa.
Koiranpentu on liikaa, mutta sellaisista ei kannata
välittää tämänlaisissa.
Ja heitin kaiken siihen mukaan.
Kokemukseni rakkaudesta ja romantiikasta.
Ja se kaikki yhdistyi hienosti elokuvaksi.
Tavallisesti en pidä kiinnostavista ihmisistä,
koska minunkin pitää olla kiinnostava.
Olenko sinusta kiinnostava?
Sanonpa vain, että sinun kanssasi
huomaan kerskailevani.
Se on idiootin versio kiinnostavuudesta.
STEVE MARTIN NAI VICTORIA TENNANTIN ROOMALAISSEREMONIASSA
Menit naimisiin. Missä häät olivat?
Olimme Roomassa, yhdessä, se teki siitä ihanaa.
LA Story oli kuin väline hullutteluun.
Minusta oli romanttista, että kaupungin valot...
OLISIT KYSYNYT NUMEROA
...auttoivat rakastavaiset yhteen.
Mutta sillä tasolla ajatukseni olivat.
Tapasin vaimoni. Hän toi elämääni jotain tärkeää.
Kun tapaa sen oikean, maailma tuntuu tyyneltä.
Siitä tämä tarina kertoi.
Luin artikkelin induktiosta, ja veljeni saivat tietää,
että jäniksissä voi luoda sähkövirtauksia, jos...
SUUTELE HÄNTÄ, HÖLMÖ
Voiko romantiikka muuttaa elämää?
Tämä on erittäin tärkeä osa sitä.
Tarkoitan sitä, että asiat eivät ehkä ole näin.
Mutta eikö olekin mukava kuvitella hetken, että ne ovat niin?
Minun pitää mennä.
Aiotteko perustaa perheen?
Se kiinnostaa minuakin.
Ai, pitää vastata!
Niin, he kysyvät jotain, sinä vastaat.
Tämä näyttää hyvältä ohjelman transkriptiossa.
"Olan kohautus."
Kun nain Victorian, pidin hänestä paljon.
Hän oli hyvin hauska ja älykäs.
Ja brittiläinen.
Se suhde vain oli pohjimmiltaan romanssi.
- Olemme bestikset. - Bestikset?
- Milloin hänestä tuli bestiksesi? - Olemme läheisiä.
Ja sitten sitä myös mietti, että olisi hyvä avioitua.
Mutta se ei ole hyvä syy. Sitä ei voi pakottaa.
Tahdon.
Hotelliin kolmeksi kuukaudeksi meneminen
on kuin eläisi sinkkuelämää.
Ei avioliittoa voi ylläpitää hotellihuoneesta käsin.
Tunsin aina, että romanttisissa suhteissa -
oli aina jokin menossa pieleen.
Tiedäthän?
Mistä löydän sen?
"Kertomuksia".
Tätä tarinaa kirjoitin siitä, millaista on tehdä elokuvia.
"Upea käsikirjoitus nimeltä Uskonpuute saapui pöydälleni.
Olin innoissani.
Hahmoni oli herätyssaarnaaja ja sydämetön huijari.
Mielessäni näin Burt Lancasterin palkitun suorituksen Elmer Gantryna.
Valmistuin rooliin huolella.
Opettelin irlantilaissteppausta, jotta hahmoni
voisi tanssia lavalla hengen täyttämänä.
Värjäsin hiukseni ruskeiksi, jotta en olisi Steve Martin.
Loikin kuvaruudun poikki saarnaten tulisia saarnojani,
ja elokuvassa oli upeita näyttelijöitä.
Aloin nähdä ennenäkyjä palkinnoista ja kunnianosoituksista.
Sen sijaan, kun elokuva ilmestyi, ensimmäisessä arvostelussa luki:
'Ole valmis, kun Steve Martin värjää hiuksensa.'"
Sinusta on tullut huippuluokan elokuvatähti.
Kaukana stand-up-ajoistasi.
Olet tehnyt loistavia elokuvia, ja nyt sinulta ilmestyi uusi.
Teit uuden elokuvan.
Tuota, joo.
- Miten niin? - No, asia on näin.
En nauti itsessään elokuvien teosta,
nautin niiden mainostamisesta.
- Pääsen ohjelmaasi. - Niin.
Ja näytän otteen.
Tehdään pelkät otteet elokuvista.
Se jo pelkästään... Se olisi loistotyö.
Tarkoitatko siis,
ettet ole kiinnostunut itse elokuvan tekemisestä,
- vaan promotoinnista? - Teen elokuvan,
jotta pääsen haastatteluihin ja aamujen keskusteluohjelmiin.
Nämä ovat käsikirjoitukseni.
Aloittaessani elokuvanteon ajattelin:
"On tehtävä 40 elokuvaa, jotta saan aikaseksi viisi hyvää."
Niin ajattelin, koska elokuva on sirkusta ja täynnä huomioitavaa.
Ei voi tietää tulosta etukäteen.
Vauhdilla Chicagoon.
En esitellyt itseäni.
Del Griffith, ALF -valo ja sisustus,
myynninjohtaja, suihkurengasosasto.
John Candy oli herkkä ja monimutkainen mies.
Rakastimme toisiamme.
Hänellä oli kaunis kohtaus...
En lue koko puhetta, se on näin pitkä.
Olemme juna-asemalla, ja hän antaa kokonaisen selityksen elämästään.
Olin häntä vastapäätä. Nyyhkytin siinä...
...kun hän esitti sen.
Ja se leikattiin pois.
En tiedä miksi, ehkä tempon vuoksi.
Lopussa ei ehkä halua pitkää puhetta.
Se leikattiin pariksi lauseeksi.
Minulla ei ole kotia.
Marie kuoli kahdeksan vuotta sitten.
Oli eräs mahtava repliikki.
Hän sanoo: "Otan etäisyyttä muihin silloin tällöin.
Kuten sinuun. Varsinkin joulun pyhien aikaan.
Kestän maaliskuun, heinäkuun ja lokakuun.
Mutta se vaikeutuu."
Ja sitten hän sanoi: "Tällä kertaa en voinut päästää irti."
Siitä tuli turhauttavaa. Halusin lopettaa,
koska sitä antaa koko elämänsä näihin elokuviin.
Sitä ajattelee elokuvaa, ahkeroi sen vuoksi, tekee sen.
Sitten pian se on vain elokuva jonkun hyllyllä, tiedäthän?
Mixed nuts - joulun hengenpelastaja. Tiesin sen floppaavan.
Testinäytöt eivät menneet hyvin.
Muistan ajaneeni pitkin Ventura Boulevardia.
Julisteessa olen minä tonttulakin kera.
Ajattelin, että joulusta tulisi rankka.
RUKOILE METEORIA.
Miten huono?
Mixed nuts on todella huono.
Se on huono.
Huh, kun se on huono. Se on todella huono.
Voinko kysyä jotain nopeasti?
- En halua puhua. - Yksi kysymys.
Varmasti on kysytty.
- Yksi vain. - Et ole mainos.
- Miksi... - Kysy.
- Kysymys... - Ei sitä edes ole.
Mikset enää naurata?
- Selvä. - Steve!
Tunsin olevani hukassa silloin.
En pysty puhumaan Victoriasta,
mtta kun erosimme, sanoin, ettei syy ole hänen.
Enintään kummankin syy, ainakin minun syyni.
Avioliiton hajoaminen oli pohjattoman kuilun avauksen alkua.
Ehkä voisit miettiä kuvalle tekstin.
No, itse asiassa se...
...on täydellinen näin.
Se ei tarvitse kuvatekstiä.
Se oli keski-iän kriisi.
Ajanjakso, jolloin sitä vain jatkaa eteenpäin.
Näyttää itselleen ja muille, ettei ole vain tähdenlento.
Sitä kirjoittaa jotain.
Sitten jotain muuta.
Sitä vain jatkuvasti näyttää tekevänsä asioita.
Ja tunsin aiemmin suurta tyydytystä töistäni.
Työni antoi syyn kunnioittaa itseäni.
Sitten huomasin, että ellen koko ajan tekisi töitä,
tuntisin, ettei minusta pidettäisi.
Ja se jättää tyhjyyden jälkeensä, ja se on traumaattista.
MAITOA, MUNIA, JOGURTTIA
Taisin silloin lukea itseapukirjallisuutta.
Ajattelin, että kaikesta pitäisi puhua.
Kerroin tuntemattomille vierelläni lentokoneissa -
syvimpiä ajatuksiani.
EN ODOTTANUT EHDOKKUUTTA,
MUTTA VÄKI VANNOI NIIN, JOTEN KUN EN...
Koska ajattelin, että niin pitikin tehdä.
TAPPAKAA MINUT.
Miten sulkea kuilu.
Se kai kuuluu luontaisena osana...
...taiteilijan kunnianhimoon.
Se syntyy siitä syvällä olevasta kuilun olemassaolon tunteesta.
Kun aloin miettiä teatteria...
...mieleni laajeni.
Katsotaan läpi kirjoittamani näytelmä nimeltä WASP.
Huomasin kirjoittavani asioita, joita en koskaan laittaisi elokuvaan.
Ja sanoisin, että se on hyvinkin puhutteleva.
WASP kertoo amerikkalaisesta ydinperheestä
ja pinnan alla kytevästä syvästä tunteiden häiriötilasta.
Steve kirjoittaa siitä keskustelusta
kun hänen isänsä näki Toivottoman tapauksen.
Se on kirjaimellisesti näytelmässä.
Pojan on tehtävä arkkitehtuurinen malli kouluun.
Hän näyttää sen isälleen. "Mitä pidät?"
Et ole mikään Frank Lloud Wright.
Eli perheen kengässä on kivi.
Muuten perhe vaikuttaa mukavalta.
Kyse on syvästä tunnevälirikosta,
kylmä tuuli puhaltaa perheen läpi.
Asuimme Teksasissa. Olin viisivuotias,
äitini halusi muuttaa tänne.
Hän halusi isän elokuva-alalle.
Muutimme Orange Countyyn, ostimme talon 16 000 dollarilla.
Hän alkoi kiinteistövälittäjäksi?
Se oli silloin kukoistava ala.
Hän ei voinut elättää meitä -
tienesteillään teatterista.
En muista halauksia...
...tai hellyyden osoituksia.
Iloitsen lapsestani suuresti.
Mietin, miksi isäni ei tehnyt niin.
WASP:ssa on kohtauksia, jossa perhe istuu syömään.
Pöydässä ollaan hiljaa.
Isä ei välitä muista.
Mielestäni parhaimpia hahmoja siinä on isä.
Poika haluaa ostaa pölkupyörän, johon isä:
"Sinun on ansaittava se työllä."
Poika: "Toivoin, että ehkä..."
"Kuule, poika, pyörä on luksusesine.
Tiedätkö, mikä se on?" "En."
Luksusesine on asia, jonka omistaminen ärsyttää muita.
Kuten vihreä pihanurmemme, se on luksusta.
Toki se voisi olla vähemmän vihreä, kyse ei ole siitä.
Työstän sitä nurmea.
Ehkä enemmän kuin pitäisi. Käytän rahaa siihen.
Se on luksusasia, jolla voin ärsyttää muita.
Muistan isän suuttuneen minulle,
koska ostin shortsit, jotka maksoivat neljä dollaria.
Hän räjähti täysin.
Se oli jättisuuri summa. Mutta ansaitsin sen itse.
Mutta sen jälkeen, täytettyäni kymmenen, en ottanut enää rahaa vanhemmiltani.
"Tarkoitan, että luksusesineen vuoksi on ahkeroitava.
Jos haluat pyörän, sinun on aherrettava sen eteen. Nyt..."
...minulla on keskustassa tontti, jonka omistamme.
Jos menet sinne koulun jälkeen ja viikonloppuisin
ja rakennat talon sille, voimme ostaa sinulle pyörän.
- Jukra! - Tiedän, innostuit asiasta.
Rakennusta ei ole helppo rakentaa.
Mutta nämä perinteet olemme perineet
Gondwanan kansoilta, jotka elivät Golgatan tasangoilla.
Ne perustuvat Hammurabin sääntöihin,
ovat nuolenpääkirjoitusta Babylonista.
"Ne on saatu Sfinksin kyseenalaistajan kryptogrammeista,
poimittu Ratdoltin inkunaabelista.
Ne minulle toi Mercurius nopeilla jaloillaan..."
Jos kengässä on kivi,
useimmat ottavat sen pois.
Taitelijat pitävät kiven kengässä ja tekevät siitä taidetta.
Tiedäthän?
Kunnes viimein jalkaan ei satu enää niin paljon.
What a Swell Partyn sanat kirjoitettiin verellä seinälleni.
Jumala kaiversi ne vapaamuurareiden pyhällä lapiolla.
Poika, emme yleensä puhu keskenämme.
Itse asiassa muistini mukaan emme ole koskaan puhuneet.
Mietin tässä, useita vuosia takaperin,
ja valitettavasti vasta nyt kysyn tätä...
Mietin...
Mitä ajattelit tehdä elämässsäsi?
Onkohan tämä hyvä?
Tämä on aivan täydellinen.
En tiedä paljoa isästäni.
En usko hänen olleen hyvä mies.
Ja se on vaivannut minua koko elämäni.
LÄHETTÄMÄTÖN 4.1.1996
Kirjoitin tämän... Minä vuonna? 1996.
Eli omaelämänkertaani aiemmin.
Tietyllä tavalla harjoittelin sen kautta tiettyjen osien kirjoittamista siihen.
Kirjoitin isästäni ja kodin elämästä.
Rakas "isä".
Lisäsin lainausmerkit, koska kun olin pieni,
sinua piti kutsua Glenniksi, ei isäksi.
Joten vartuin isoksi ilman isää.
Vartuin isoksi Glennin kanssa.
Joo, tämä kirje alkaa hyvin syyttävän kuuloisesti.
Ja se päättyy ymmärrykseen.
Se kertoo siitä, kuinka työni
oli oikeastaan vain hyväksynnän hakemista häneltä.
Ystäväni Terry sanoi kerran jotain,
joka muutti asennettani vanhempiini.
Hän sanoi: "Jos haluat sanoa heille jotain, sano se nyt,
koska pian heitä ei ole."
Silloin aloin käydä järjestelmällisesti heidän luonaan juttelemassa.
Vein heidät lounaalle.
Sitä huomasi, mitä isä koki elämässään.
Elämä oli täynnä toivoa ja unelmia.
Ja hänellä oli isoja paineita voida elättää perheensä.
Paineet olivat varmasti uskomattomat.
Äitini halusi mennä töihin.
Muistan isäni sanoneen äidilleni: "Minun vaimoni ei töitä tee."
Kuin suoraan elokuvasta.
Tunnen suurta sympatiaa isääni kohtaan,
kun hän ei voinut toteuttaa unelmaansa.
Mitä tunnet häntä kohtaan nyt?
Minä pidän hänestä.
Hän oli huumorintajuinen mies.
En tiennytkään.
Ja toivon, että voisin vielä jutella hänen kanssaan.
Parhain kehu.
Kirjoitin tarinan isästäni The New Yorkeriin.
Sain kirjeen naiselta. Hän kirjoitti...
92NY:N HAASTATTELU
"Luin artikkelisi ja annoin miehenikin lukea sen.
Hän sanoi..."
Anteeksi.
Ihan rauhassa. Ota vettä.
Inhottaa, kun olen televisiossa.
"Mies kysyi: 'Mikä on poikamme puhelinnumero?'"
Aikamoista.
- Emmekö pian lopettele? - Kyllä, ihan kohta.
Jos jatkamme, tapan itseni.
Kerronko uneni?
Unessa nainen vei minut ruohotasangolle näyttääkseen minulle hautani.
Hauta oli auki, sisällä makasi minun luurankoni.
Ja luuranko hymyili isosti.
Kysyin naiselta:
"Onko siis mahdollista kuolla onnellisena?"
Hän sanoi: "Kyllä."
Kysyin vielä: "Mitä minun on tehtävä, jotta niin käy?"
Hän sanoi: "Seikkaile."
"Tarkoitatko, että menisin vesiputouksia ja maailmaa katsomaan?"
"Ei, tarkoitan ihmissuhteita."
Harjoitellaan, koska esitämme tämän pian.
Kun aloin jälleen soittaa banjoa avioeroni jälkeen,
ajattelin taas saavani kritiikkiä.
Sitä vain aina saa, tiedäthän?
Korona vei harjoittelun.
"Koomikosta tulee muusikko." Ei ole mitään pahempaa.
- Ihan hyvä. - Siitä on aikaa.
Virheitä on muutama.
Béla Fleck ei saa kuulla tätä.
Eikä ollut.
MUUSIKKO
Jos on jokin punainen lanka Steven arvostamissa asioissa,
se on se, miten vaikea asia on saavuttaa.
Hän on persoona, joka nauttii asioiden opettelusta mestaritasolle.
Hän opiskelee asiaa syvälti, kunnes ymmärtää miten se toimii.
Sitten hän jättää sen huomiotta, koska osaa sen jo täysin.
Kun kuuntelen banjon soittoasi...
...alan katua sitä, että lopetin harjoittelun ensimmäisellä soittimellani.
Mikä se oli?
Olisimme voineet soittaa.
- Mikä se oli? - Tuoppi.
Poikamies numero kaksi. Täydennä lause.
"Voi kuulostaa oudolta, mutta..."
"Olen nyt alasti."
Tuo...
Kävimme aina lomalla St. Bartsilla hänen kanssaan.
MAALARI JA YSTÄVÄ
Minä, Eric ja Steve menimme yhdessä.
Steve ei halunnut olla sinkku.
Se oli varmaa.
Hän tapasi naisen. Jos tämä luki kirjaa,
hän ajatteli pyytää treffeille.
Hei.
Huomasin juuri kirjasi. Pormestarin tarina.
Aikamoinen sattuma.
Kirjoitin lopputyöni Thomas Hardysta...
Kauanko olet ollut yksinäinen?
Haluan tavata jonkun, johon tutustua.
Kippis.
Pakostakin hermostuttaa.
Miksi? Et tee mitään väärin.
Tykkäätkö kävellä puistossa?
- Sateessa! - Luoja!
Haluan, että katsot Musiikkimiehen.
Se on aivan ihana!
Muistan eräät treffit.
Kävimme syömässä. Nainen istui Steven Spielbergin vieressä.
Heillä näytti synkkaavan.
Ja nainen tuntui tykkäävän aina kiistellä.
En itse ole sellainen.
Kotimatkalla hän kysyi:
"Mikset voi olla enemmän Spielbergin kaltainen?"
Hymyile, senkin...
Mietin: "Se siitä sitten."
- Tuo on hyvä. - Liian pienet panokset.
Minäpä...
Asioita tapahtuu.
Pelaan hullusti.
Alkaa olla ilkeää.
En olisi koskaan sanonut kolmea.
Kaksi.
- Yksi alle. - Kyllä.
Jos Annea ei lasketa, tässä...
...pelaavat vanhukset.
Älä liikoja mieti.
Kuka tässä puhuu kuin vanhus?
Olen kuin nuori, improvisoiva suusieppo.
Ja sinä olet vanha. "Ei noin lasketa!"
- "Sitä pitää laskea yksi ja..." - The Odd Couple.
- Tiedän. - Niin.
Kerronpa, mitä olen oppinut tästä.
En halua olla dokumentin tekijä.
Se, että pitäisi istua
ja odotella yhtä pientä jotain, joka on arvokasta keskellä...
Miten tapasit Annen?
Aika hauskaa, koska täytät tyhjät kohdat.
- Tapasin hänet... - Puhelimessa. Niin.
Toimin faktojen tarkastajana The New Yorkerissa.
Kysyin häneltä ensimmäisenä tarinasta,
jossa ihminen saa parkkisakon ja tämä johtaa kaaokseen.
Soitin ja sanoin:
"Tiedän, että tämä on komedia. Sen ei pidä olla realistinen,
mutta jos haluat tehdä siitä täysin paikkansapitävän,
voimme tehdä näin." Hän siihen:
"Kyllä. Tehdään siitä täysin paikkansapitävä ja myös naurettava."
Sen jälkeen autoin häntä useinkin.
Hän kirjoitti perheestään hyvinkin henkilökohtaisen jutun.
Jututin hänen siskoaan, Melindaa, moniakin ihmisiä asiasta.
Ystävystyimme puhelimen välityksellä.
Sanoin terapeutilleni, että eräs nainen on jäänyt päähäni.
Olimme St. Bartsilla, ja hän koko loman toisteli nimeä
Anne Stringfield. "Eikö olekin ihastuttava nimi?"
Pian hän kutsui minut ryhmälounaalle, jolle oli menossa.
Saavuimme molemmat ajoissa.
Vein The New York Timesin ristikon mukanani.
Ajattelin voivani täytellä sitä ensimmäisenä siellä.
Hän oli jo siellä täyttämässä samaista ristikkoa.
Harva ihminen luultavasti ajattelee:
"Taikatemppuja, banjon soittoa. Siinä mies minulle."
Mutta minä ajattelen niin.
Hänellä on eräs kahden kortin temppu.
Kaksi korttia, edestä ja takaa.
Se on yksi kauneimmista näkemistäni asioista.
En vieläkään täysin ymmärrä, miten se tehdään.
Teen niin, että tämän kortin...
...taitan kahtia näin. Kuvapuoli päällepäin.
Sitten otan tämän kortin.
Taitan sen kahtia.
Kuvapuolen jätän ulospäin.
Liu'utan sen sisään näin.
Olen hieman kömpelö, en ole tehnyt tätä vuosiin.
Nyt kortin takaosa on ulkona, kuvapuoli sisällä.
Tämä on se uskomaton kohta.
Jos kortin työntää läpi...
...kortti kääntyy.
Takaosa on sisällä, ja tässä on koko kortti.
Kokonainen kortti, pitää sanoa. Käännä.
Tehdään uudestaan. Painetaan läpi.
Kortti kääntyy. Ja jälleen, kokonainen kortti.
Uskomaton juttu tässä on...
Ainoa kääntyvä osa on se, joka menee läpi.
Joten...
Tässä on osa, joka meni läpi.
Tässä osa, joka ei mennyt.
Sitä voi...
Kas noin.
Joku opetti tuon Floridassa. Olin yökerhossa.
Hän näytti tempun, ja olin äimänä.
Hän lupasi opettaa sen.
Hän näytti, miten tehdä se,
enkä vieläkään ymmärtänyt sitä.
Metissä on pian Steven näyttely.
Nämä ovat Ming... Ei, kiinalaista keramiikkaa.
Kyllä, Ming on osa sitä.
Onko turvallista tai reilua
kysyä näiden arvoja?
En yleensä puhu esineiden arvosta.
Silloin niitä katsellaan
vain pelkän arvon kautta, tiedäthän?
Kuten upea maalaus. "Se maksoi neljä miljoonaa."
Sanon vain, että arvot ovat 300 000 dollarista ylöspäin.
Jopa kaksi miljoonaa.
Kaksi miljoonaa? Uskomatonta.
Niin, ne...
Esimerkiksi tämä... Kristus.
Hänellä on silmää. Tiedätkö sen...
Ehkä se oli Mark Twain -palkinto. Jokin Wahingtonissa.
Olimme kaikki... Kyse oli illallisesta...
En ole oikea kertomaan tätä.
Joku toinen kertoo tämän paremmin.
Kansallisgalleriassa oli illallinen.
Päivää aiemmin hän sai Kennedy Honorsin. Oli 200 ihmistä,
suurillallinen. Kaikkialla oli maalauksia.
Nainen nousi seisomaan ja sanoi: "Kuule, Steve.
Osaat varmasti nimetä kaikki nämä taitelijat."
Steve nousi seisomaan.
Hän alkoi käydä seinää läpi.
"Hopkins, Watkinson, Wilkins, July."
Hän kiersi huoneen ja nimesi jokaisen taitelijan,
jonka teos oli gallerian seinällä.
Se oli uskomaton saavutus.
Mikä paikka taiteella on nykyisin elämässäsi?
Se on kolmannella sijalla, sanoisin.
Ensin on vaimo ja perhe, sitten näytteleminen.
Kirjoittaminen, juttumme. Taiteellinen elämä.
Ja tämä on hyvä...
...harrastus, joka pitää mielen virkeänä.
Entä aiemmin?
Ensimmäisellä sijalla.
Jaat taiteesi kanssamme.
Kerro meille siitä.
YKSTYISKOKOELMA
Ne ovat olleet henkilökohtaisia
esineitäni tähän asti.
Vaimoni tapaaminen muutti minua.
Yksityisminäni saattoi kehittyä.
Taide saattoi olla olematta pelastukseni.
Olet mainio. Esittelet taidetta.
Haluat näyttää ihmisille,
- ettet ole vain koomikko. - Aivan.
Tuota on aina haluttu kysyä sinulta.
"Miksi? Tiedämme vastauksen?"
Kuka on de Kooning?
Hän on tärkeä amerikkalainen...
Näitkö elokuvan Pollock?
Näitkö elokuvan
Tuska ja hurmio Michelangelosta?
Näin Lana Turnerin Madame X:n.
Taustalla oli upean abstrakti maalaus,
joka oli muka kaikille tärkeä.
Se taisi olla de Kooningin taulu.
"Menetin kiinnostukseni elokuviin,
kun nekin unohtivat minut.
Neljänkymmenen vuoden jälkeen sain viimein tarpeeksi elokuvista.
Syvästä uskosta, joka oikeutti ajan käytön
ja joka suojeli ajoittaisia arvosteluja
ja teatterinäytösten tuloksia vastaan.
Lopulta energia loppuu.
Hyvästi, elokuvat, oli hauskaa."
Aivan ihana. Varsinkin viimeinen lause.
Sitä voisi hieman koristella.
- Pakko laittaa. - Hyvästellä.
Pakko laittaa se.
Emme ole päättäneet nimeä kirjalle.
- Emmekö ole? - Oletteko siitä täysin varmoja?
"Muistoja elokuvista ja muista harrastuksista."
Mitä tapahtui "Ykkönen kävelee" vai...
- Se oli vaihtoehtona. - Niin.
Ykkönen kävelee.
Pidän yhä ideasta sinusta kumimaisessa asennossa.
Niin minäkin.
Se on kirja elokuvaurastasi.
Se on varmasti monelle kuva, josta he tunnistavat...
Opin, mitä minusta ajatellaan.
Aivan.
Tuo on juuri se.
Niin. Ota kuva.
Tuo se on.
- Voiko hän ottaa? - Hyvä on.
YKKÖNEN KÄVELEE ELÄMÄNI ELOKUVISSSA...
YKKÖNEN KÄVELEE!
Sitä perustetaan perhe, tehdään töitä.
Lapsi kasvaa isoksi. Sitten onkin 70-vuotias.
Ja lapset ovat lähteneet.
Elämäni on mennyt takaperin.
Ahersin nuorempana.
Sitten menin naimisiin.
Ja lopulta sain fantastisen lapsen.
Pidän siitä.
Nuo ovat jo tehtyjä.
Kirjoitan nimmarin...
...kuuteen tuhanteen paperiin.
- Oikeastiko? - Kyllä.
Laitan iPadin päälle ja teen tätä.
Joskus teen tätä lounaalla.
Eikö joku toinen voi?
Ei, se olisi väärin.
Laskimme, että sinulla on ollut 27 lasta elokuvissa.
PERHE ON PARAS
FATHER OF THE BRIDE
VILLI TUSINA
Puhuinko tästä aiemmin? Siitä, kuinka elokuvaisyys
teki tietä oikealle isyydelle?
Minäkin olen ollut lapsi.
Moni asia huolettaa, ei muuta.
PERHE ON PARAS
Aloin tehdä elokuvia lasten kanssa.
Pidin heistä, mutta ajattelin,
että näin oli parasta, koin heidät parhaimmillaan.
Kolme tuntia päivässä. Sitten vanhempien oli lähdettävä.
Kaikki muu odotti. Tiesin sen olevan rankkaa.
Olen kunnossa!
Nyt tuonne! Et mene ulos, sait kotiarestia.
Sitten Diane Keaton sai lapsia.
Muistan, kun hänen tyttärensä leikki pihalla.
Ajattelin, että voisin nähdä omalla takapihallanikin lapsen.
Se oli ilo nähdä. Hän oli kiinnostunut
ja välitti...
NÄYTTELIJÄ
...Dukesta, siitä sekopäästä.
Hän oli loistava.
Olin mielissäni, kun hän oli ystävällinen.
- Osaat kuvitella itsesi isänä. - Joo.
Sekö on hauskaa? Olet tuhma, todella tuhma!
Kun aloin huomata, että haluaisin ollakin hänen kanssaan,
mietin, ettei hän ollut saanut vielä lasta.
Jos halusin olla hänen kanssaan, emme ehkä saisi lasta.
Se oli ajatus, jota olin miettinyt takaraivoni sopukoissa.
Joko täytyisi päästää irti tästä suhteesta
tai luopua ajatuksesta lapsesta.
Ei Stevekään tainnut odottaa lasta.
Ajatus ei käynyt mielessä.
Ehkä koska hänen lapsuutensa ei ollut ollut mitenkään ideaali asia
lapsen perittäväksi.
Hän ei nähnyt tarvetta omalle lapselle.
- George? - Nina?
Kulta, haluan tietää, mitä mieltä olet tästä.
Hotdogeja ei ollut!
Luoja. Älä... Poika!
Ei. Älä!
Olen iloinen. Odotan sitä innolla.
Odotatko?
Taatusti.
Hän soitti kysyen: "Istutko?"
Sanoin istuvani. Hän sanoi: "No niin.
Minulla on uutisia." Mitä?"
Saatte lapsen.
"Anne on raskaana." Kysyin: "Kuka on isä?"
Tällaisia asioita ei tapahdu minun ikäisilleni miehille.
Älä viitsi, Picassokin sai lapsia yli 70-vuotiaana.
Vai niin, Picasso. Niinpä niin.
Hän on ainoa historiassa, joka on ollut 70-vuotias isä.
Mutta hän onkin taitelija, hän saa tehdä mitä lystää.
Minä olen... Tiedäthän, tavallinen jannu.
Taisin säästää ääniviestin, jonka hän lähetti sairaalasta.
Se, että hän oli niin tunteikas ja niin sinut sen kanssa,
oli mitä parhain juttu.
Työnnä. Vauva tulee.
Hän on ulkona.
Se on tyttö! Hyvä. Onneksi olkoon, äiti.
Ensimmäistä kertaa näin todellista rakkautta elämässäni,
kun lapsi oli syntynyt.
Se on tyttö.
Rakastan tyttöjä.
Katsoin Anneen, kun hän piteli lasta.
Hän katsoi tämän silmiin.
Maapallolla ei ollut muita.
YKSI ITKU, HAUSKA KAKSI, EI HAUSKA.
Hienoa olla täällä tänään.
Sain vasta tietää, että Washington DC on pääkaupunkimme.
Saan tämän halutun palkinnon,
joka on ainoa tärkeä amerikkalainen palkinto komiikassa.
Jos rahaa ei lasketa.
Se oli mielenkiintoista. Steve on erilainen.
Hänen kurssinsa on täysin uusi.
Hän jätti taakseen stand-upin. Mutta ei oikeastaan.
Sanotaan, että elokuvanteon taide ja taito tapahtuu yhteistyöllä.
KUNNIAOSCAR
Siksi se, että juuri minut nyt palkitaan, tarkoittaa...
...ettei se ole totta.
Hän pitää siitä. Hän on vain hauska.
Hän yhä naurattaa.
Paskiainen.
Ja minä...
...otan nöyränä palkinnon vastaan.
KOMEDIAURAPALKINTO
Vain se olisi parantanut tätä,
jos olisi ollut muita ehdokkaita...
...jotta olisin saanut tuntea voittaneeni jonkun toisen.
Suuret kiitokset.
- Hei. - Hei. Olen Brandy O'Toole.
- Hauska tavata. - Samoin.
Kerronpa lyhyesti,
- mitä teemme tänään. - Selvä.
Aloitamme Emmy-haastattelulla, 10 minuuttia siihen.
- Aivan. - Seuraa minua.
Meillä on Emmy-hissisetti.
Otamme ryhmäkuvia ja yksittäisiä kuvia.
Sitten vaatteiden vaihdos.
Kaikki tapahtuu nopeasti.
Kaikki on...
Onko kohtaa, jolloin et halua enää olla kuvattavana?
Odotan sen varalta, mutta olen nyt tv-sarjassa.
- Tiedän. - Saan näytellä jotakuta muuta.
Mitä nyt? Puvustus?
Hei.
Näyttäisin hyvältä siinä.
- Vaihdetaan vaatteita. - Näyttäisit.
Terve. Mikä on nimesi?
Olen Amber.
En aikonut suostua, mutta he kysyivät.
Sanoin:"Jos sen voi tehdä New Yorkissa.
En voi jättää lastani.
En voi mennä kuvauksiin Atlantaan kolmeksi kuukaudeksi."
Mietin kuitenkin, että kirjoittajana olisin siellä muutenkin.
- Marty. - Niin?
Dokumenttiin tarvitaan kahden tunnin haastattelu ja joku esitys.
Miksi tein sen? Minulla oli unelma
Emme lisää tuota. Kiitos kuitenkin.
Söpöä.
Mahtavia nauruja. Hyvä.
Kuules, nuori mies.
Se on melkein mahdotonta. Olen 76.
- Niin. - Ja tv-sarjamme on hitti.
- Niin. - Ei sellaista tapahdu.
- Tapahtuupas. - Niin.
- Tapahtuuko? - Toki.
Onko muita 76-vuotiaita hittisarjoilla?
Jane Fonda ja Lily Tomlin.
No, totta. Kyllä maar.
- Taisin olla oikeassa. - Kyllä.
- Voitit. Haluan vain sanoa... - Voitin tuon.
- Oli mukavaa. - Hienoa.
KIRJE STEVEN ISÄLTÄ
Vuonna 1996 hän rohkaisi minua hankkimaan lapsen.
Siitä on jo monta vuotta.
Jos 60-vuotiaana sinulla on kolmevuotias tytär,
et joudu sekaantumaan avioeroon.
Suhteesi ovat olleet liian pysyviä ja vastuullisia -
osoittaakseen siihen suuntaan.
Jos Roger on mielestäsi tärkeä osa elämääsi,
odota kun saat lapsen.
Et opi paljon vain omista virheistäsi.
Tiedän sinun oppineen minun virheistäni,
koska osaat hienosti havannoida ihmisluontoa.
Hei, isä tässä.
- On 18. maaliskuuta 2020. - Stevie täällä!
STEVEN VIESTEJÄ TYTTÄRELLEEN
- Olemme Santa Barbarassa. - Heippa vaan!
En ole tainnut sanoa rakastavani sinua.
Enkö koskaan sanonut sitä? Uskomatonta.
No, minä rakastan.
Rakastan äitiäkin. Halusin vain kertoa.
En tiedä, olenko hyvä vai huono isä. En usko olevani niin huono.
En tiedä, mikä on hyvä isä.
Mutta olen lempeä isä.
Hän tekee taikatemppuja tytön syntymäpäiväjuhlilla.
Mutta sitä ei näemmä huomata.
Muistan sääntöni.
Älä esiinny alle kahdeksanvuotiaille.
Aivan.
Hän opettaa tyttöä soittamaan.
Jos tyttöä itkettää, Steve korjaa sen.
Hän osaa korjata sen saamalla tytön nauramaan.
Se on mahtavaa.
Kun palaan, tapahtuu muutoksia.
Kyllä vain. Ei enää hauskanpitoa tai pelejä.
Vain ahkerointia ja työn tekoa.
Hän antaa tytön laittaa hänen hiuksensa. Hän kysyy:
"Näytänkö hyvältä? Haluan äidin pitävän."
Tyttö siihen: "Kyllä näytät."
Hän voi olla sellainen, jollainen halusi oman isänsä olevan.
Tämä lapsi ei jää ilman rakkautta.
Miltä tuntuisi, jos tyttäresi olisi dokumentissa?
En tykkäisi.
Perhe-elämä tuo liikaa iloa, jotta sen vaarantaisi millään tavalla.
Ihmiset ymmärtävät, jos ei halua näyttää lastaan.
Mutta se on osa tarinaa,
joten käytetään keppihahmoa edustamaan lasta.
Liput.
Esitys on yhä tunti 55 minuuttia.
Minusta ideaali pituus on tunti 48 minuuttia.
No, kai sitä voisi leikata banjon soitosta.
Minulla on kumppani.
Se auttaa kaikessa.
Ja jos kokeilemme jotain uutta, eikä siitä tule mitään...
Niin.
Voin ihmetellä sitä yhdessä työkumppanini kanssa.
Entä jos Marty kuolee?
Miksi nauran?
Mitä teet sitten?
Tuota, luultavasti lopettaisin. Olen vakavissani.
- Niinkö? - Kyllä.
Mitä muka tekisin?
En tiedä, en vain näe uraani... "Olen palannut!"
En tiedä.
Se on todella uskomatonta.
Teit stand-upia yksin.
Sitten huomasit, että tykkäät toimia tiiminä.
Kuuletko minut, Steve?
Joo.
- Asenteesi on... - Olet vieressä.
Eilen et voinut kuulla minua.
Kannattaa mennä varjoon.
Ei ole niin kuuma.
Olemme iloisia...
Tuon takia en pidä tätä.
"Ainoa tarpeeksi tyhmä kanadalainen, joka kieltäytyi..."
"Joka sanoi ei..."
- "Kieltäytyi"? - Niin sanoin.
Tarkistan auton tallissasi
Ja haluaisin nauttia pepputanssistasi
- Parempi? - Ei.
- Viisi minuuttia. - Mitä muuta siinä on?
Tuota, sen sijaan, että... Laita kätesi ympärilleni.
Joo, tuo on hyvä.
Haluaisimme sisälle esiintymään Hän taas suolensa kahvilla vertymään
- Se pitenisi. - Tiedän.
Emme ole tehneet mitään.
Sanonko "haista huilu" ja jatkan?
Seksikkäissä...
- Alushousuissa - Alusvaatteissa
- Mitä piti sanoa? - Housuissa. Alushousuissa.
Alushousuissa.
Miten tämä toimii? Sinua kuvataan paljon.
- Kyllä. - Sitten he leikkaavat pois osat,
joissa olet tylsä ja itseriittoinen.
Mitä oikein tarkoitat?
Sitä, että siitä voi tulla lyhyt...
- Niin. - Ehkä 12-minuuttinen.
Se on parhaimmillaan kuolemani jälkeen. Sitä he toivovat.
Luulenpa, että elät hyvin pitkään.
En usko, että viimeiset vuotesi ovat nättejä.
Luulen, että tuijotat paljon kaukaisuuteen.
- Niin. - Kampaan hiuksiasi.
Ne ovat pitkät.
Ja sitten mietit: "Mikä tämä töpseli on?"
En hermoile, mutta olen levoton.
Kerran ajoimme Martyn kanssa...
No, se oli johonkin palkintogaalaan.
Sanoin voivani lopettaa. Hän kysyi: "Miksi?"
"En halua enää tuntea hermoilua."
Tiedäthän?
Tai emme ole siis hermona, olemme innokkaina.
Mutta tähän liittyy adrenaliinisyöksy.
Tämä on aika intiimiä.
No niin.
Hyvät naiset ja herrat.
Antakaahan aplodit Steve Martinille.
Kyllä! Kiitos.
Ja nyt, hyvät naiset ja herrat, ylpeänä esittelen miehen,
joka on yksi historian suurimmista ylinäyttelijöistä.
Hän on viihdealan ahkerimpia miehiä,
koska esiintyminen ei ole niin helppoa hänelle.
Mies, joka on esiintynyt useassa, kahdessa hittielokuvassa.
Hän on ainoa tarpeeksi typerä kieltäytymään Schitt's Creekistä.
Tässä hän on, Martin Short.
- Luoja, niin hauskaa... - Olen paras!
Kiitoksia teille!
Esityksemme nimi on: "Jos olisimme säästäneet, tätä ei olisi."
Aivan.
Saanen sanoa sinulle, nuori Steven...
Näytät fantastiselta.
- Kiitos. - Todellakin näytät.
On kai hyvä näyttää 70-vuotiaalta jo 30-vuotiaasta lähtien.
On kunnia, kun vierelläni seisoo mies,
joka on kirjailija, käsikirjoittaja, muusikko,
säveltäjä sekä legendaarinen koomikko.
Saanen sanoa...
Saanen sanoa, että on kunnia, kun vierelläni seisoo mies,
joka seisoo sen miehen vierellä.
Tuo oli mahtavaa, koska se oli...
Materiaalia oli enemmän ja esitys oli nyt lyhyempi.
Se oli eilistä esitystä kymmenisen minuuttia lyhyempi, eikö?
Eilinen oli lyhyempi.
Hetkiä onnitella itseään ei tule niin usein.
Kun hän tulee lavalta esityksen jälkeen,
käydään koko arviointi läpi.
Hän sanoo: "Laitamme tämän uuden vitsin tähän kohtaan.
Yleisö oli mukana.
Se oli todella menestyksekäs kohta."
Ensimmäinen onnistui tavallaan.
- Niin. - Toinen onnistui.
- Niin. - Kolmas tavallaan.
Olen täysin samaa mieltä.
Esitykset ovat erilaisia. Aina ei voi onnistua täydellisesti.
Jonkun täydelliseksi saamisen yritys pitää ihmisen elossa.
Luulen, että nuorena pysyy, jos tuntee olevansa hyödyksi.
Pidin sinusta tänään lavalla.
Kiitos.
Tiedätkö, mitä haluaisin tehdä? Työskennellä kanssasi joskus.
Tehän flirttailette.
Pidin 30 vuoden tauon stand-upista.
Nyt olen palannut, mutta palasin aikuisena.
Tämä on aikuisten versio.
Se on selkeämpi itse asiassa.
Syvällinen kysymys.
Täytin 65 viime viikolla.
Jos voit kuvitella, sain lapsiltani eläkeläisen terveysvakuutuksen.
PODCAST-SESSIO
Sellainen pitää nyt olla.
Se oli huolestuttavaa,
koska tuntui kuin eläisi kahta elämää.
Oli kokemus maailmasta, joka ei ole muuttunut yhtään,
ja sitten tietous ajan kulusta, joka onkin yhtäkkiä tehnyt minusta
mysteerisesti vanhemman kuin mitä koskaan odotin olevani.
Toisaalta se on juurikin näin. Sitä elää yhdellä tapaa,
mutta päässä on numero, jolla on merkitys.
Sillä on ollut merkitys koko elämän ajan.
Sen mukaan olet vanha.
Mutta sitä myös ajattelee:
"Saatan elää vielä toiset 25 vuotta."
Tunnetko eri tavalla kuin,
kun olit, sanotaan 40, 50, tai muihin ikiin verrattuna?
Neljäkymppisenä ajattelin kuolemaa.
Neuroottisesti.
Kuviteltu tunne lähestyvästä tuomiosta.
Ja nyt tunteeni on todellinen.
Mutta oli kuviteltu tai todellinen...
Todellinen tunne lähestyvästä tuomiosta on paljon kestettävämpi
kuin kuviteltu.
Eli sitä...
Tervehdys.
Anteeksi. Saammeko hyvästellä?
- Tule tänne. - Anteeksi, me...
- Oletteko lähdössä? - Ei haittaa.
- Hei. - Olette?
- Mitä kuuluu? - Hyvää.
Anteeksi, kun keskeytimme.
- Ei haittaa. - Kerropa.
Tämä oli tärkeää.
Virkistä muistiani. Mikä oli nimesi?
Saanko nähdä kasvosi?
Kyllä vain.
Mitä muuta mietit?
Kapteeni Uptonin talo -teos maalattiin 1928.
Edward Hopper maalasi sen, ja sain sen ostettua 30 vuotta sitten.
Ensivaikutelma on, että se on yksinäinen talo mäellä.
Se edustaa eristäytynyttä yksinäisyyttä.
Tässä talossa ei ole elämää.
Mutta outoa on se, että...
Vuosien mittaan olen voinut tarkkailla sitä kunnolla.
Mielipiteeni siitä on muuttunut.
Mitä enemmän katsoin sitä, sitä enemmän eläväisempi se oli.
Nämä ikkunat ovat auki, sisälle puhaltaa tuuli.
Verhot heiluvat.
Ja tässä on kuisti. Voi nähdä ikkunoiden läpi.
Voi melkeinpä tuntea rottinkiset kalusteet siellä.
Joten se on hyvin eloisa maalaus.
Jotain on tekeillä, se tuntuu iloiselta.
Ei yhtään levottomalta.
Talossa asuu ihmisiä.
Lasten saaminen
on elämän suurin ovi, jonka läpi kävelee.
Sitä muuttuu laivasta, joka seilailee maailman vesillä,
yhtäkkiä satamaksi jollekulle toiselle.
Sitä vain tietää roolinsa.
Se on vain koti.
Tekstitys: Laura Juka