Vad kostade biljetten?
- Fem. - Fem dollar?
Du betalade och vill se en proffsföreställning,
så då måste vi sluta slösa tid.
Vi kör på professionellt. Nu kör vi. Hej!
Vet ni...
Är den på? Är micken på?
Är ni okej? Förlåt för det där.
Älska mig.
Det är helt spontant och totalt orepeterat.
Öh, det är orepeterat.
Det är orepeterat.
Så...
Vad är det för fel på er? Har ni ingen humor?
1. DÅ
Hej.
Bryt.
Jag har mer. Jag kan göra något annat.
Han roade folk.
JERRY SEINFELDS RÖST
Han är den mest idoliserade komikern någonsin.
Han är dörren ut ur 60-talet.
JOHN MCEUENS RÖST
Det är något man inte ofta ser.
Du vet, man kunde vara fånig igen.
Ni vet, jag har kommit på något
som skulle bli slutet för nöjesbranschen,
tänk om människor, istället för att ha två armar
bara hade en, precis på mitten av kroppen.
Och varför skulle det vara slutet? Hur skulle folk applådera?
Det vore som...
VI HAR KUL NU!
Han återskapade ståupp.
LORNE MICHAELS RÖST
Det sker inte ofta.
Han trodde aldrig att succé var beständigt.
Jag har alltid tänkt: "Det händer bara inte."
Och det gjorde det.
En sak till, om du har köpt mitt album och du kom hit och förväntade dig saker
från det, och jag inte gjorde dem,
tja, förlåt då!
God natt!
Jag tror att om någon hade väglett mig...
...så skulle ingenting ha hänt.
Jag ville bara stå på scen.
När jag såg en scen så vidgades ögonen
och jag föreställde mig att jag stod på den.
Men jag lovar att jag inte har talang.
Ingen.
Så jag behövde lära mig för att kunna ta plats.
Jag var nog tio eller elva
när jag insåg att man kan gå till en magiaffär och köpa magitrick
och så säger man: "God afton mina damer och herrar",
och så är man i nöjesbranschen.
Oroa er inte, det är inte fel på den, hjälp mig.
Jag försökte att vara en renodlad magiker.
Men det tog inte lång stund att klura ut...
När jag säger att de kommer, så kommer de.
"Åh. De älskar när tricken inte fungerar."
ORANGE COUNTY, KALIFORNIEN, 1955
Mitt liv började inte förrän jag var tio.
Min kompis sa: "De anställer barn på Disneyland."
Jag sa: "Va?!"
Det stämmer, allt är möjligt på Disneyland.
Föreställ dig en tioåring som inte har sett någonting,
och som ser blommor i form av Musse Pigg
och ett tåg som stannar vid stationen och...
...karaktärer och karuseller och rymdfärjor.
De anställde mig direkt för att sälja Disneyland News.
STEVE! (PÅ RIKTIGT)
Men ingen ville köpa den.
Men det viktiga var att jag var klar klockan 09.00
och kunde njuta av parken resten av dagen, helt gratis.
Jag hängde på Den gyllene hästskorevyn.
En komiker jobbade där, Wally Boag.
Han var den första komiker jag såg live.
Här är spelarens vän.
Man tjänar alltid en förmögenhet på dem.
De gör en aldrig besviken. Se, Niagarafallen.
Från den kanadensiska sidan.
Niagarafallen frysta till is.
Jag såg föreställningen hundratals gånger.
Vad har du mer?
Den genomsnittliga människan blåser upp en ballong så där.
Det är den genomsnittliga.
Och sen finns det den direkta typen, de...
Vad vet ni om rosa elefanter? Här är en färgglad elefant.
Om man tittar lite så här. En elefant där.
Åh, det var väl inget, det märks på applåderna...
Jag fantiserade om att jag satt i publiken
och att han blev sjuk.
Och någon frågade: "Kan någon föreställningen?"
Jag var redo att hoppa in.
Vad heter du?
Har du ett namn?
Det var Disneyland, det var inte ett 8.00-16.00 jobb.
MELINDA DOBBS RÖST STEVES SYSTER
Ibland tjänade han 50 öre, men han brydde sig inte.
Han älskade det.
Det var hans tillflykt,
för han fick ta all pappas frustration.
Pappa var arg och skällde på honom.
Jag minns inga kramar.
Jag minns ingen... tillgivenhet.
När jag var liten sa jag:
"Gud, jag hade den lyckligast barndomen av alla. Jag var så lycklig."
Och senare insåg jag att: "Åh, visst. Lycklig utanför hemmet."
Till den lyckligast platsen på jorden, Disneyland.
Sen fick jag jobb i magiaffären.
MERLINS MAGISKA AFFÄR
Och det förändrade mitt liv.
Att göra konster hela dagarna?
Det... var en dröm som blev sann.
I slutändan blir man bra.
Det var alla möjliga sorters skämtartiklar.
Kaninöron och pilar som gick igenom huvudet.
Vi utförde konsterna och skämtade.
TYSTNAD, GENI JOBBAR...
Min vän Jim Barlow hade klurat ut snacket.
Han gick fram till besökarna och sa:
"Kan jag ta dina pengar? Jag menar, hjälpa dig?"
Jag stal det av honom.
När någon köpte något så sa jag:
"Du är vår hundrade kund idag så därför får du en gratis papperspåse."
Löjliga saker likt det. Det var Disneyland och jag var 15 år.
Magnifika Magiska Martin! Kan vi få hit honom?
Jag showade för mina föräldrars bridgefester eller för scouterna.
Det var inget, det märktes på applåderna.
Jim Barlow och jag kom på hundratals skämt.
Lite magimusik tack.
Det är mestadels stulet och lånat.
Låt mig påminna om att skratt är tillåtet.
Vill du gå så är dörrarna låsta.
Skämten var eviga.
Jag sa magi, inte tragedi.
Nu kör vi! Ett!
Två!
Och tre!
FRAMTIDSUTSIKTER 1963, jul 1. Anaheims fastighetsmäklares styrelse
Jag får ofta höra: "Var dig själv."
Men hur vet man vem man är?
Jag vet det inte.
ANTECKNINGAR UPPLÄGG - FÖRUTSÄGELSE
"God afton, mina damer och herrar, scouter,
jag är er magiska värd i afton.
Jag är Steve Martin, er magiska värd i afton.
Ta visitkort. Ge många till den som bestämmer.
Inga barnföreställningar under åtta år.
Toppenföreställning, gick jättebra. De skrattade genom hela.
Hade en miss med den fyrkantiga cirkeln, men dolde det och ingen märkte något."
SLAPPNA AV, DARRA INTE
Man kan tydliggöra en personlighet och bli den på scen.
Man kan bli den man väljer att vara.
- Kan du spela något? - Absolut. Visst.
Nej, inte så, Tex.
Åh, jaha. Så här?
- Nej. - Nej.
Jag insåg att:
"Åh, jag tror att jag har lärt mig så mycket jag kan om magi.
Inom komedi verkar det finnas mer att lära sig."
Man är på tv... Åh.
Man är på tv och, du vet, det är så många som blir nervösa.
Inte jag.
Tro inte att jag är nervös innerst inne.
Jag skulle dö i sådana fall.
Jag älskade Jerry Lewis.
Jag älskade Laurel och Hardy.
Och Nichols och May, de var som musik.
Och kom ihåg att mamma älskar dig.
Älskar dig med, mamma.
- Hej då, älskling. - Hej då, mamma.
Det var Lenny Bruce,
Bob Newhart, Charlie Chaplin, I love Lucy,
Jack Benny, Danny Kaye, Bob Hope, Red Skelton,
Peter Sellers, Steve Allen, Jackie Gleason,
men jag hade inget gemensamt med vad de gjorde.
Tror du att jag kan spela låten baklänges?
Nej. Kan du?
- Vill du höra? - Ja.
Lyssna.
Orange County kunde lika väl ha varit 10 000 kilometer från Hollywood.
Jag hade ingen utrustning.
Jag kände mig obekväm utan rekvisita.
Skulle jag bara stå där och berätta en historia?
Så hur förvandlar jag mig till komiker?
APELSINMARMELAD
När jag var 18 jobbade jag på en söt liten teater
på Knott's Berry Farm som hette Birdcage.
Jag träffade en flicka som arbetade där
och vi blev förälskade på artonåringars vis.
Hon hette Stormie Sherk på den tiden och blev en kristen väckelsefigur
och hon är en bästsäjande författare.
UT UR MÖRKRET
På den tiden var hon inte sån.
Hon hade en ande som ännu inte var helig.
Hon var en påivrare av kunskap och lärande.
Han var öppen för allt.
STOMIE SHERKS RÖST
Jag ville ge honom böckerna som verkligen hade påverkat mig.
Hon övertygade mig om att läsa Den vassa eggen.
Den vassa eggen handlar om en man som ifrågasätter sanningen.
Äkta lycka kan ej finnas innan män lär sig
att den kommer inifrån dem själva.
Jag kan inte citera den.
Bara: "Åh, jag borde vara intresserad av meningen med livet."
Jag uppmuntrade honom. Jag sa: "Steve, du är så briljant.
Du måste studera. Det är så du kommer på vem du är.
Det är så du lär dig om dig själv och världen."
Så jag förändrade mitt liv.
Jag sökte till Long Beachs statliga universitet och började studera filosofi.
Inom filosofi bryter man ned allting.
Allting tänks om.
Allt. Och jag gillar det.
Känslan av att man kan lösa något stort.
Så jag började ifrågasätta det enda jag hade, komik.
Istället för: "Finns Gud?"
Så var det: "Hur kan jag få fler magskratt?"
Ett grundläggande element
i mina funderingar omkring komik var hänvisningar.
Så!
Jag vill berätta en sak...
Jag ville bli ateist. Jag gav upp tanken. De har inga helgdagar.
Allt sådant som komiker gör för att antyda att skämtet är slut,
och oavsett om det var roligt eller inte, så har hen gjort en pakt med publiken.
"Okej, det är då vi skrattar."
Till exempel, poängen.
Jag antar att du såg att Elvis Presley har klarat mönstringen.
Det känns tryggare nu, visst?
Genom att berätta historien så skapar man spänning.
Elvis är musikalisk också.
När doktorn testade hans reflexer
så spelade hans knäskålar tre refränger av Don't be cruel.
Poängen släpper på spänningen och alla bara...
Det är inte ett äkta skratt.
Så jag tänkte: "Vad händer om jag skapar spänning och aldrig släpper på den?
Tänk om jag kunde få äkta skratt?"
Som de man har med sina vänner, där man får ont i magen.
Där det inte finns någon pakt. Vi bara skrattar.
Jag tog bort hänvisningarna.
Det var inget som sa: "Det är ett skämt." Du bara fnissar.
"Vad skrattar vi åt?" "Jag vet inte."
Jag hade en teori.
"Vad händer om jag tar bort hänvisningarna och bara fortsätter?"
Publiken måste välja sitt eget tillfälle att skratta på.
Det blir endera: "Det här är så idiotiskt", vilket får dem att skratta
eller: "Det var kul", vilket får dem att skratta.
Eller: "Nu skrattar jag åt det som var två skämt tidigare."
Det blev ett fritt skratt utan pakten.
Jag ville åt den odefinierbara kvaliteten,
den som är: "Jag vet inte varför det var roligt, men det var det."
Den första föreställningen som jag fick betalt för
var på kaféet Little Places.
Tack.
Vi har en riktigt bra föreställning ikväll.
Vi har Steve Martin här. Han kommer strax.
Vi har the Tijuana Brass och sen Elvis Presley och...
V har Flamey and the Burn Outs, Bill Haley and the Comets,
Truman Capote, drottningen av England, Montie Montana...
Jag hade allt och lite till med mig och jag gav allt.
Spader ess.
Spader ess. Du har fel!
Jag läste E.E. Cummings.
"Den stora, gröna dansanta djävulen."
Jag jonglerade.
Jag har inte bara roat.
Jag brukade göra dramatiseringar, du vet, av saker som...
jag gjorde en dramatisering av det periodiska systemet.
Det är en stor en.
Pudd.
Mupp.
Zun.
Det fortsätter så där.
Det var svårt att få ihop 20 minuter. Det var det.
Om det var en dålig publik blev det elva. Du vet?
Det har varit viktigt, det har lett till var jag är idag.
Det är komik-telefon-skämtet.
Jag låtsas att jag ringer någon,
pratar med dem och drar vitsar.
Jag tror att du kommer gilla det.
Hej, är Fred där?
Det var kul. Och sen...
Ett ögonkast gjorde mig lika glad.
Liksom: "Vad?"
Det finns två sorters människor.
De som förstår Steve Martins humor och de som inte gör det.
Publiken var tvungna att hänga med.
Tack.
Jag bytte till UCLA och studerade avancerad logik.
Vi har roligt. Ja.
MUSIK, MAGI, HUMOR & SÅNG
Den bästa tiden är nu och vi upplever den.
Lewis Carroll var en influens,
han är den store nonsensmästaren.
Ett. Bebisar är inte logiska.
Två. Ingen som kan hantera en krokodil föraktas.
Tre. Ologiska personer föraktas.
Slutsatsen är därför att bebisar inte kan hantera krokodiler.
En dag bestämde min vän Phil Carey och jag
att vi skulle ut på ett äventyr.
Phil hade fått en uppgift under lektionen. Jag vet inte vad den var,
men han bad Aaron Copland om en intervju.
Och Aaron Copland sa ja.
L.A. TILL N.Y. NU KÖR VI!
Han hade inte rest över landet...
PHILIP CAREYS RÖST
...och hade inte varit till många småstäder.
Om en del platser tänkte jag att: "Steve behöver se det här."
Vi var synkade. Du vet hur det är.
En nära vän att testa idéer med.
Det är vad som skedde på den resan.
Jag har kommit på ett namn för en produkt. Köttpolering.
"Hej kompisar. Trött på att ha en tråkig, rutten kropp?
Tja, nu kan den glänsa igen med den nya sprejen Köttpolering."
Vi delade ett intresse om det konstiga och underbara i livet.
KÖTTPOLERING
Jag var 20 år
och jag var stolt över att ha varit i New York innan jag fyllde 21.
När vi kom dit skyndade vi oss till Museet för modern konst.
Vi ville se Guernica.
Vad händer 1964?
Det skedde en explosion i konstvärlden.
Kulturen skiftade med The Beatles.
Kyss mig.
Så när jag tittade på min föreställning
så var det naturligt att tänka: "Vad är det som gör att de vill se den igen?
Vad gör att de går hem efteråt och pratar om den?"
Även om det bara var: "Jag såg precis något jättekonstigt", du vet.
"En komiker som tycker att han är rolig, men inte är det."
Jag tyckte att det var värt att utforska.
Jag skickade ett vykort till min flickvän.
"Kära Nina, jag har bestämt att min föreställning ska bli avantgarde.
Det är det enda sättet att göra det jag vill på."
Jag hade ingen aning om vad jag menade förutom att det inte var traditionellt.
Antar jag.
Nu, mina damer och herrar... ...Steve Martin.
God kväll, tack. Tack så mycket, det är för mycket.
Verkligen för mycket. Tack. Tack.
Det är min avskedsföreställning, tack så mycket.
Vi ses och tack så mycket.
God kväll
eller hej, eller vilket klockslag det än är där du är.
God kväll och välkomna.
Jag heter Steve Martin och jag kommer strax.
Och medan ni väntar
så vill jag berätta att för två veckor sen
så spelade jag in mitt första live komik-album.
Och om två dagar från och med ikväll, så kommer vi att radera det.
Så det är därför jag är här.
Det är roligt, eller hur?
Ja, komik är kung i vår fantastiska värld.
Ni vet, skratt är jätteviktigt.
Det är det som skiljer människan
från alla andra varelser, ni vet,
förmågan att när något roligt händer luta sig tillbaks
och säga: "Kul."
CYRANO LUNCH, MIDDAG
Klubbarna bokade komiker.
Komikerna öppnade alltid kvällen.
Det var enda gången jag uppträdde på en bar och jag tyckte inte...
Så kalifornisk jag lät.
Troubadour var meckat.
Trots att det fanns en klubb som hette så.
...välkomna Steve Martin.
Tack.
Tack. Åh, skit.
Ni har varit en underbar publik, tack och god natt.
Jag tänkte bara att jag skulle säga det. Som han sa så gör jag Bishops-showen...
Han gjorde två akter. Det kunde vara sex personer i publiken.
MITZI TRUMBOS RÖST FLICKVÄN/FOTOGRAF
Det var konstigt när ingen skrattade,
för man undrar: "Åh, är det roligt?"
Vi är i gränden bakom Troubadour
med herr Steve Martin.
Ja, det är jag.
Mina damer och herrar,
det gick precis förbi några som kände igen mig.
- Spännande. - Woody Allen?
Nej, nej, nej.
Är du Jerry Lewis?
Nej, jag är Steve Martin. Kungen av komik.
Jag har aldrig hört det namnet.
Säg något kul.
Men sen kom andra akten
och folk hade druckit och du vet, den gick bra.
Jag ser att många undrar:
"Åh, bara en till banjospelande magiker."
"Men när ska han göra ballongdjur?"
När de väl förstod honom, hade han dem med sig.
ANMÄRKNINGAR
Konstig föreställning, jag kan inte förstå om de skrattade med eller åt mig.
Men det gick bra i alla fall.
Jag försökte få honom att vara romantisk den sommaren.
Hans hjärna fungerar på många olika intressanta sätt.
"Kära, kära Mitz. Det händer inte mycket.
Jag hade en audition för Den gyllene hästskon, men har inte hört något."
"Jag odlar mustasch, gör du det med?"
MED KÄRLEK STEPHEN
Han hade kul med min familj.
Vi rökte på och skrattade och åt.
Pappa var filmmanusförfattare.
Han och hans vänner var svartlistade i Hollywood på 40-och 50-talen.
De hade middagar med artister och författare.
Det var första gången jag såg konst i ett hus.
Konversationerna var motsatsen till vad jag var van.
Middagar med mina föräldrar var tysta.
Det var första gången jag upplevde ett annat komplett liv.
En annan sorts liv.
Som vi såg på varandra då,
vi visste ingenting om någonting.
Och så gjorde jag slut med Steve.
Jag tror att jag såg att han skulle lyckas.
Jag trodde inte att han skulle sluta. Och det gjorde han inte.
Det är en vacker syn...
Jag uppträdde på en utomhusbio en gång.
Om de tyckte att det var kul så tutade de.
När folk frågar om de kan röka,
så säger jag: "Visst. Är det ok om jag fiser?"
Jag tänkte: "Det här kan inte vara mitt liv.
Jag vill inte göra det här när jag är 50-60 år.
Så jag måste lyckas innan 30."
Jag jobbade på nätterna. Pluggade på dagarna.
Och jag tänkte: "Hur ska jag tjäna pengar? Vad gör jag?"
"Den 9 augusti, var på en audition för tv-serien The Mighty Hercules."
Ge dig, Hercules, du har inte en chans.
Det är vad du tror. Nu kommer jag.
"Jag fick inte rollen."
Jag funderade på att bli filosofilärare.
Läraryrket är som att jobba i nöjesbranschen.
Man står framför folk.
Och sen fick jag en chans med The Smothers Brothers.
Det blev en hit.
KOMEDITIMMEN
Här är min bror Tom med, för första gången på tv,
trettio, räkna dem, trettio barbröstade dansare.
De letade efter unga författare.
Jag tänkte: "Tja, det är nöjesbranschen."
HEJ PÅ DIG
Jag hade gjort ståupp runt om i stan
och de hade hört talas om mig.
"ORDINÄR" UNDERHÅLLNING
Jag vet ett bra spratt.
Vill du prova det? Det är jätteroligt.
Du är inbjuden till en stor festmiddag.
Gå in i rummet och släng salladen på golvet.
Jag gjorde det sist.
Det var ungefär två år sen.
Och det enda jag skrivit var skämt
och några få korta, konstiga historier.
Men min flickvän dejtade huvudförfattaren.
Kom ihåg att det var 1967.
Jag gick till the Ice House nästan varje kväll.
MASON WILLIAMS RÖST STEVES FLICKVÄNS POJKVÄN
HUVUDFÖRFATTARE
Jag såg honom 20 eller 30 gånger där.
När man ser någon 30 gånger
så börjar man förstå kärnan i det som pågår.
Och de anställde mig.
Jag sköts upp i stratosfären.
Från ingenstans till någonstans på en vecka.
Jag var livrädd.
Han var lite blyg.
Kameran rullar!
Han fick inget kontor,
så han satt i hallen utanför manusförfattarnas rum.
Och lutade sig mot väggen.
Jag gick dit och, du vet, skrev något.
Mason ritade en cirkel och sa:
"Det är poängen, så vi tar den och sätter den i slutet."
Jag började få ångestattacker.
Jag kämpade med dem i många, många år.
- DEN 3: - DJE MAJ 1968
"Tja, jag... lever. Så vad gör jag nu?
För två dagar sen gick jag igenom mitt livs hemskaste upplevelse.
Mitt hjärta slog supersnabbt samtidigt som jag var livrädd.
Jag kände mig bortkopplad från världen.
Inget förflutet, bara nuet på avstånd.
Jag var osammanhängande på jobbet.
Jag kunde inte prata utan att staka mig på orden.
Jag funderade på att sluta."
Vem är den äckliga personen?
"Och sen...
Körde jag hem och insåg att jag är jävligt bra.
Jag har ett bra, kreativt jobb.
Jag har en bra föreställning, en konstnärlig en.
Jag kan tänka.
Jag bestämde mig för att se arbetet, snarare än lyckan, som målet.
Det är en bra idé."
Jag menar, Tommy Smothers sa en gång:
"Att prata med Steve är som att prata med ingen alls."
Och han hade rätt.
Jag vill presentera dig, men jag vet inte hur jag ska beskriva ditt framträdande.
Har du något förslag?
Åh, vad sägs om...
..."världens bästa komiker?"
Nej.
Hej, jag är världens bästa komiker.
Hej. Tack. Tack så mycket.
Tack. Tja, tack.
Det är för mycket. Jag förväntade mig inte det. Tack.
Jag tänkte börja med ett gammalt skämt
och det är inte perfekt än,
men något som alltid är roligt, oavsett hur gammalt det är,
är att glömma vad man heter.
Och här börjar jag säga mitt namn
och så låtsas jag att jag har glömt det.
Det är inte perfekt än, men det är jätteroligt.
Så, nu kör vi, glömt-mitt-namn-skämtet.
Hej, jag heter Steve Martin.
Åh, skit också.
TA HEM SOLDATERNA NU
Fred, nu! Fred, nu! Fred, nu!
Vietnamkriget rasade,
och alla hade långt hår och var väldigt, väldigt seriösa.
Istället för att kriga är det bättre...
- Att stanna i sängen i tre år. - Och låta håret växa.
- Ja. - För fred.
TUTA FÖR FRED
Varje show borde innehålla någon sorts kommentar om samhället
och något som verkligen betyder något.
Så just nu vill jag göra ballongdjur.
Nu kör vi.
Det är kul. Det är för barnen.
All komedi var politisk.
Och man behövde bara säga Nixon
för att få magskratt, buande eller någon annan stor reaktion.
Och jag ville förändra det.
BOB EINSTEINS RÖST KOMIKER/VÄN
På den tiden gillade komiker att prata om kriget,
och om inte helt rumsrena saker.
Åh, vackra, smogfyllda himmel Besprutade grödor
Jag är suffragett.
Du kan betala hela notan och lämna mycket i dricks.
Jag hade hatat att vara vit, för ni åker till månen.
Mannen, vi hjälper de vita skitstövlarna organisera sig för att åka till månen,
så att de lämnar oss i fred. Ha.
Steve var helt enkelt löjlig.
Det han gjorde var unikt. Det tog risker.
Ingen tyckte att det var briljant, inte ens Steve.
Jag vet att det ser dumt ut.
Och det verkar inte finnas någon förklaring till det, men låt mig förklara.
Ni förstår...
"KOMIKER"
Jag fick bara dåliga recensioner.
TALANGLÖS
BEKLAGLIGT
"Det värsta som någon gång hänt amerikansk komedi." Jag minns den.
"Steve Martin som jag anser vara den mest tursamme personen i nöjesbranschen."
Medan vi väntar på mig vill jag göra något komiskt
som varit viktigt för mig.
Ni kommer att känna igen titeln.
Det är den komiska näsan-på-mikrofonen.
Nej, nej.
Ännu bättre, han sa: "Världens mest tursamme amatör."
Tja, ni vet, det ligger lite sanning i det.
Jag måste skrocka åt det.
Men jag gillade det.
Och jag ville bara att det skulle bli bra.
Meditationsdags.
Lite yogameditation på min yogastol.
Man sitter på meditationsstolen så här.
Och så har man något att läsa, du vet.
Och mediterar. Precis så här.
Det var hippietiden.
Välkommen, bröder. Fred.
Det var... stilen, jag följde stilen.
Om man inte hade långt hår och rökte hasch så var man utstött.
Jag tror att pillret börjar verka.
Åh, jag är så häftig.
Hur mår du kissekatten?
Men jag rökte aldrig på och...
Jag kunde inte ta aspirin. Jag var livrädd för ångestattacker.
Rök det du, du gillar det.
- Gillar du mitt hår? - Det är hemskt.
MAMMA
Du ser ut som Charles Manson.
Jag menar, du ser ut som en... Som en...
PAPPA
Du ser ut som en apa.
Direkt från San Fransiscos djurpark.
Eller San Diegos, vilket är värre.
Jag tror inte att det hjälper din karriär.
Jag har alltid trott att jag gjorde pappa generad.
Han kunde inte vara stolt över en okonventionell nöjesshow
som han inte riktigt förstod.
Vid den tiden hade vi blivit som främlingar för varandra,
så de negativa kommentarerna uppmuntrade mig istället.
Ungefär 1970 bokade Ann-Margret och hennes man Roger Smith mig
för att öppna deras show i Vegas.
Jag var, som, jag var en stjärna.
De hade en bättre loge än något hus
som jag någonsin bott i.
Jag träffade Elvis när han kom för att hälsa på Ann-Margret.
Han var vitklädd och hade ett stort bälte
och han passerade min loge och sa:
"Grabben, du har en indirekt humor.
Vill du se mina pistoler?"
Hej, tack så mycket.
Det är för mycket. Wow, tack, ni är fantastiska...
Det var på Hilton.
Tack gode Gud att det är borta nu.
Teatern hade det högsta taket någonsin, det är en katastrof för komik,
för det innebär att skratten bara... De formas inte.
De försvinner rakt upp i luften och skingras, du vet, som rök.
Det här är min efterapning av Den otrolige krympande mannen.
För att jag ska kunna göra det, så måste ni blunda,
i ungefär tre sekunder och sen öppna ögonen igen.
Och framför er kommer ni att se Den otrolige krympande mannen.
Så, blunda nu så säger jag till när ni kan titta igen.
Okej, öppna dem.
Tja, mina damer och herrar.
Tack så hemskt mycket, verkligen. Det är för mycket. Okej.
Det fantastiska handsken-blir-duvan-tricket.
Servett-tricket.
Handsken är bättre.
En lite försenad reaktion där.
Har Ann-Margret kommit än?
Jag gick av scenen och mina saker från logen stod i hallen.
I lådor.
Det var så...
Det var så bra jag var.
Du är i ditt esse.
GLENN MARTINS RÖST
- Okej. - Så vad är nytt, förutom skägget?
Jag är här, framför mina föräldrars hus.
Jag är 25 år och jag antar att jag är det svarta fåret.
Tja... Vi fick dig, så vi är fast med dig.
- Det stämmer. - Men frågan är varför? Jag menar, varför?
Jag funderade på det häromdan och anledningen är
att jag har bestämt att i mitt arbete och i mitt liv
är det ingen som bestämmer över mig.
Vanliga jobb har chefer.
Om jag bodde hemma så skulle jag ha mina föräldrar.
Men jag arbetar för mig själv och får betalt för att vara mig själv.
Men jag försökte vara någon annan.
Någon sa: "Åh, försöker du se ut som the Eagles."
Jag skapade inga vågor, så jag beslutade
att istället för att vara längst bak i en gammal rörelse,
så skulle jag gå först i en ny.
Närhelst jag rakar av mig skägget så gillar jag att använda Gilettes raklödder.
När jag arbetade med Bob Einstein sa han:
"Vet du vad som kommer att hjälpa dig? Ålder."
Och han hade rätt.
Därför att föreställningen såg omogen ut.
Så när jag började bli grå blev det bättre.
Man behövde alltid påminna sig om att det var en vuxen man som stod där.
Så jag bestämde att: "Okej, dags för kostym,
slips och att klippa mig."
Istället för att se ut som en hippie från 60-talet,
så såg jag ut som någon ny från 70-talet.
Se på den. Tack så mycket.
Eller från framtiden.
Tack så mycket.
Jag vill visa er mina ljudeffekter.
Alla komiker gör ljudeffekter när de berättar något,
så att det blir levande,
ni vet, genom ljudeffekterna.
Jag har jobbat hårt på det. Det är bara min egen röst.
Det är inga... Ser jag bra ut?
Det är inga konstgjorda trick.
Nu kör vi. De-gamla-ljudeffekterna-tricket.
Jag vaknade i morse och åt cornflakes till frukost.
Sen startade jag bilen.
Sen kom ett gäng Hells Angels körande.
JOHN MCEUENS RÖST
Vi träffades på Disneyland
och jobbade hela sommaren i den magiska affären.
Vi blev vänner direkt.
När han började uppträda ensam sa jag till brorsan:
"Bill, du måste se Steve. Han är rolig nu."
STEVES MANAGER!
Vill du ha ett Steve Martin-skratt?
Brorsan fixade så att Steve öppnade för oss.
Han tjänade 50 eller 150 dollar per kväll.
Han trodde på Steve och Steve trodde på Steve.
Inga foton. Inga foton.
Steve trodde minst av alla på sig själv.
...gillar att ha bra mickteknik, så här.
Tack och god natt.
TROUBADOUR PRESENTERAR LINDA RONSTADT STEVE MARTIN
God kväll. Jag är Linda Ron... Åh!
Jag öppnade för alla.
The Carpenters, Mimi Fariña, Sonny and Cher, Poco, B.B. King,
Sha Na Na, Merle Haggard.
Black Oak Arkansas.
Jag minns inte att jag öppnade för Black Oak Arkansas, men det måste ha varit så.
Tja, tack så mycket.
Det var fantastiskt, men jag insåg att det inte ledde någonstans.
Jag ska bara göra cirka tio minuter för...
Tack, tack.
Okej, så fem minuter? Hej!
Jag gjorde en föreställning och jag fick 200 dollar för den,
och det kostade 250 dollar att resa dit och tillbaks.
Vad gör jag för fel?
Det kvittar hur bra jag är, hur mycket jag analyserar,
ingen bryr sig.
Dirt Band! Dirt Band!
Han hörde det ofta under sin show.
Jag var bakom scenen
och publiken, innan en show, låter som...
Och de sa: "Och nu, Steve Martin",
och ljudet förändrades inte, inga applåder.
Det bara fortsätter och man börjar och fortfarande...
Ja, man är... Det var en kamp.
Om jag fyller 30 så måste jag byta bana,
jag tänkte, du vet, det... Jag vill göra något mer än det här.
1975 MÖTESKALENDER
Aspen, den 28 december, 1974.
"Jack Benny dog igår
och det är rätt tillfälle att påbörja en dagbok.
Jack Bennys röst är ett av de tidigaste ljuden jag minns
och jag har velat efterlikna det."
Har du sett min fru? Nej.
Jag känner henne inte ens.
Så hur vet du att du inte har sett henne?
Har du sett mig förut?
Nej? Så hur vet du att det är jag?
"Ibland, som natten i New York,
grät jag på hotellrummet efter att jag tittat på filmklipp med gamla komiker."
Mina fötter dansar!
"Jag måste utveckla mitt kroppsspråk.
Jag trodde att jag gjorde det. Men få skrattade."
1974 års publik var hemsk.
De var vana vid sena underhållningsprogram
som de inbjöds att delta i, skrika och prata under.
Gör apelsinjuice!
"Nej tack."
"Det kommande året kommer att visa mig vem jag är.
Jag tänker bara uppträda.
Inga vårdslösa föreställningar i fientliga miljöer."
Och det var första gången jag tänkte: "Var huvudnumret. Öppna inte."
Huvudnumret har en annan makt.
Jag gick från att ha framträtt för 500 personer och öppna för någon
till att framträda för 40 personer.
Jag har ett kul trick man kan lura en treåring med.
Ni förstår, barn lär sig att prata genom att lyssna på sina föräldrar.
Så, om man har en treåring
och man vill lura dem,
så pratar man fel.
Sen är det barnets första skoldag, han räcker upp handen:
"Kan jag dansa mambo hundansikte till bananlappen?"
Men det fungerade.
Mer! Mer! Mer!
Mot slutet av kvällen ropade de mitt namn.
Tack. Tack. Tack så mycket.
Det är för mycket. Tack.
Okej, jag ska bara öva på ett skämt inför ikväll.
Gräshoppan går in på en bar.
Bartendern säger: "Hej, vi har uppkallat en drink efter dig."
Och gräshoppan säger: "Du menar att ni har en drink som heter Fred?"
Skratt, skratt, skratt, skratt.
"Vi har uppkallat en drink efter dig."
Och gräshoppan säger: "Du menar att ni har en drink som heter Fred?"
Skratt, skratt, skratt.
Steve försökte alltid hitta en publik,
hitta en här och en där.
Jag har sett världen från båda sidor nu!
Upp och ner och runt och runt.
Och jag har en fråga.
Var är jag?
Du lyssnar på WRVU, Nashville.
Var syns du härnäst?
Vi ger dig en Johnny Carson-reklam, man känner sig som JC.
Jag uppträder...
UNIVERSITETS RADIO KL. 01.30
Jag vet faktiskt inte var.
Jag ska nog till Russellville, men vet inte var det ligger.
Ja?
Ska jag svara på det?
Hej, BSU, WPWPW, ja?
Jag såg dig med en pil genom huvudet.
- Gjorde du? - Ja, det var starkt.
Jag har aldrig haft en pil genom huvudet.
Det är konstigt. Det måste ha varit någon annan.
- Hallå? - Du är i sändning.
- Är jag i sänding? - Tja, ja.
- Han var först. - Är det Steve?
- Öh... Kanske. - Kanske?
Tja, jag är i festlokalen på Hemingway.
Det är bara du som fattas.
Åh, flickor, flickor!
Jo, jag har ett sexuellt problem.
Åh, som vadå?
Jag gillar att ha kalsonger.
Okej!
Hur många minns när jorden exploderade för några år sen?
Jag förstår, det är få som minns det.
Och man inbillar sig att det är något som folk skulle komma ihåg, eller hur?
Minns ni inte det?
Jorden exploderade och blev helt förstörd.
Och vi flydde till den här planeten på en gigantisk rymdark.
Och regeringen sa inget till dumhuvudena
för de tänkte att det kanske blev...
Åh, i alla fall, vi fortsätter.
Det blev många universitetsframträdanden. Många klubbar.
MAPLE BYRNES RÖST STEVES RODDARE
På alla klubbar han spelade på började man höra hans skämt
från de anställda.
Han sipprade in i allas medvetande.
Vänta.
Du vet, man uppträder i många konstiga situationer.
En kväll uppträdde jag för ungefär 100 studerande.
Jag gillar språk.
Som professionell komiker måste man kunna språk
och låt oss vara ärliga, en del är bra med ord, andra...
...är inte så bra, antar jag.
Det var inte på en teater. Det var i ett rum
med en liten scen, som för dramaelever.
Så det fanns inga byxor. Man var tvungen att gå ut genom publiken.
Och jag avslutade och sa: "Tack och god natt."
Och de satt fortfarande där, så här.
Så jag sa: "Det är slut. På riktigt."
Och de satt kvar.
Så jag gick genom publiken och började prata.
Jag har ingen aning om vad jag sa.
Ni vet, vi har haft det trevligt och jag tycker att det är viktigt.
Folk kommer fram till mig och säger: "Steve, vad har du för motto?"
Mitt motto.
"Skratta en gång om dagen.
För en dag utan solsken är som...
...natt."
Jag gick ut och effekten blev som råttfångaren i Hameln,
för de följde efter mig.
Och jag förde dem ut på gatan
och gick omkring med dem.
Jag vandrade runt utomhus och publiken följde med.
Och jag kom till en tom pool.
Och jag sa: "Okej." Jag sa: "Ner i poolen med er.
Jag tänker simma över er."
Jag gick hem efteråt och tänkte: "Något hände. Det var bra."
Det var början på en jätteviktig del av min karriär
där jag gick av scenen.
Jag måste gå nu, ni har varit en fantastisk publik, verkligen.
Jösses, jag tror att jag ska läsa lite.
Allt öppnades upp.
MARTIN MULLS RÖST KOMIKER/VÄN
Han tog med folk ut och beställde hamburgare,
hundratals av dem.
Såg du showen?
Ja, vi var på Krystal.
Gillade du hamburgaren?
Jag fick ingen. Vi var för många.
Jag såg servitriser som grät.
De senaste gångerna
fick han klagomål från grannarna ett kvarter bort.
De klagade på ljudvolymen till polisen för det var hundratals som skrattade.
Förresten. Jag säljer droger.
Är det polisen? Åh, herregud.
- Ut. - Jag bara skojar.
- Är de ute? - Ja.
Om polisen kommer var naturliga.
Om polisen kommer så ta på er en ballonghatt
så att de inte vet vem jag är.
Oroa er inte. Det är mitt problem.
Okej, nu river vi stället!
Sen sa ägaren: "Det går okej för oss,
men vi får inte hit så många Steve Martin."
Som om jag vore en succé.
Och jag tänkte: "Vad menar du?"
Jag var skyldig 5 000 dollar.
Universitetsframträdandena betalde inte bra,
så jag gick med på att vara huvudnummer på Playboyklubben i San Fransisco.
Publiken var äldre än jag var van, men jag behövde pengarna.
Jag har klätt upp mig, för det är en speciell sorts restuarang.
OBSERVERA ENDAST KOSTYM OCH SLIPS
Jag sa till en musiker bakom scenen:
"Det är fullsatt!"
Och han bara tittade på mig och...
"Playbobunnyn presenterade mig som Steve Miller."
De hade inte betalat för att se mig.
Jag var oviktig.
Hundvalp.
En kille sa: "Jag fattar inget."
Det var inte ett stolt ögonblick. Du fattar.
Döden. Komikerdöden.
Vilket är värre än den vanliga döden.
Kanske var jag före min tid.
"Var finns den gamla tidens nöjesbransch som jag drömde om?
Är det här allt?
Var är min signaturmelodi?"
Komik är timing. Det går inte att komma runt det.
Om publiken inte låter dig använda timing så är du död.
Jag vill berätta ett skämt...
"Alternativ:
Sluta.
Tv.
En trovärdig möjlighet."
Jag vill underhålla.
DOKTORN GÄSTROLL FILMAD 1975
Jag kan inte tro det.
Skulle jag ljuga?
Där var jag.
Jag hade min föreställning som jag arbetat med i tio år.
Det är som att vänta runt hörnet.
Väskorna är packade och man är redo att fara.
Och man väntar bara på bussen.
"Här kommer bussen och jag kliver på med alla väskor."
AUGUSTI 1975
Om det verkar som att jag tokar mig,
jag tänkte inte säga något, men...
Jag slutar i nöjesbranschen ikväll. Tack.
Det här är min sista föreställning.
Så jag bara... gör allt jag någonsin velat göra, ni vet,
och det spelar ingen roll om jag drar över
eller om alla hatar mig, eller om recensenterna tänker:
"Det var inte det mest underbara..."
Så jag gör allt jag någonsin velat...
Jag var så dum.
Det tog ett tag att komma på att skämten inte fungerar överallt.
Och på Playboyklubben funkade de inte.
The Boarding House var ett hippt ställe och det märktes, för det var konstigt.
Känner ni för att göra något galet?
Något verkligen galet? Vi går och mördar någon.
Det var en generationsfråga.
En generation av haschrökande, galna människor
som var tillräckligt böjliga i sina sätt för att fatta poängen.
Och de gick inte till Playboyklubben.
Jag ska bara blanda korten först med den berömda kohagemetoden.
KORTLEK Nu kohagemetoden...
(släpp kort med ploppande ljud)
Vilket stjärntecken är du?
Skorpionen. Få se, jag är pilsk...
Man måste hitta sin publik.
MICHAEL ELIAS RÖST MEDFÖRFATTARE
Steve gjorde det.
De var med honom. De var hans fans.
Jag fyller ballongerna med ord, så om de smäller...
"Helvete!"
Hundvalp.
Fast egentligen är det... ett preventivmedel.
Jag ska visa hur den fungerar.
Om du bär den... på huvudet...
...så kommer ingen att prata med dig.
Allvarligt talat.
Han hade en speciell närvaro
som man ville se.
Nu säger jag god natt.
Och ni vet, vanligtvis går jag av scenen
och till min loge, ni vet, men...
...jag gör nog inte det ikväll.
Ikväll tror jag...
...att jag går till Bananlandet.
Det är så vackert i Bananlandet.
Ni vet, det bara...
De små männen i sina bananskalsjackor och bananskor,
och de har små bananbilar.
Det är så underbart i Bananlandet för att...
...i Bananlandet är bara två saker sanna.
Ett, alla stolar är gröna.
Och två, inga stolar är gröna.
Dit ska jag.
Slutet på 60-talet varade till cirka 1975.
Det var en mörk tid
som hade en städad kille i vit kostym som förde bort dig i fantasin.
Om du köpte det, så var det en kul resa.
EN ROLIG MAN SOM GÖR ALLT.
ATT KALLAS KONSTIG STÖR INTE STEVE MARTIN
HAN TAR MED SINA LUSTIGHETER RAKT UT PÅ GATAN
en fumlande, totalt löjlig föreställning
som får dig att ifrågasätta dig själv mitt i skrattet.
STEVE MARTINS TID KAN HA KOMMIT.
Men kom ihåg att the Boarding House rymde 300,
så det var inte så många.
Men om man har ett fullt hus så känns det som att något händer.
Vi borde vara en.
Jag tänker gå ner bland er.
Rör mig inte.
Och när det vände så kändes det fantastiskt, du vet.
Jag hade en sensationell vecka på the Boarding House.
En häpnadsväckande och överraskande succé.
- TORSDAG DEN 14: - DE AUGUSTI
STEVES 30-ÅRSDAG
Det var första gången som jag var redo för vad som helst.
Föreställningen började fungera.
Åh, hajen bits
Med sina tänder, kära du
Och den håller dem vita som pärlor
Åh, hajen bits
Med sina tänder, kära du
Och den håller dem vita som pärlor
Åh, hajen bits
Med sina tänder, kära du
Och den håller dem...
Här kommer en av de roligaste killarna jag någonsin träffat, herr Steve Martin.
- Steve Martin. - Åh, wow.
Han är tillbaks för att göra något
och jag har ingen aning om vad.
Det är fantastiskt att vara tillbaks och...
Det låter banalt, för varje underhållare säger:
"Det är fantastiskt att vara här."
Det låter verkligen falskt, men jag är ärlig när jag säger:
"Det är fantastiskt att vara här."
- Cher, kul att vara här. - Tack.
Tja, ursäkta, det är kul att vara här. Förlåt.
Okej... tja, det är kul att vara här.
Det är kul här. Förlåt.
Steve är från yttre rymden.
Han gör konstiga, galna, otänkbara saker.
- Vänta en minut. Vänta. - Vad ska du göra...?
Du säger åt alla att jag gör konstiga och galna saker, John.
Kul att vara här. Wow!
Jag minns när det var kul att vara där,
men det är kul att vara här.
Och den håller dem vita som pärlor
Jag har alltid varit fascinerad av arrogans.
Kan jag be om en tjänst? Kan du fota mig?
Vänta, jag ska bara se avslappnad ut, som...
Som en...
Och jag började skapa en karaktär.
Kameror är fantastiska, till och med en idiot kan...
En sorts idiot med för stort självförtroende.
Jag började inse att jag gjorde parodi av nöjesbranschen.
ADAM GOPNIKS RÖST FÖRFATTARE
Showen var inte komik. Den handlade om det absurda i att uppträda
och det absurda i att stå framför andra och vara rolig.
Ser jag idiotisk ut?
Den var aggressivt idiotiskt.
Har jag förminskat mig själv?
Man kan inte ignorera aggressiv idioti.
Jag har suttit fast i rulltrappan i 40 minuter.
När man insisterar på något som är fel.
Hjälp!
Det var en idiot som agerade som en.
Men han vill att du fattar att han vet det.
Att vi båda skrattar åt samma idiot.
Det är inte en Vegasshow.
I Vegas kostar det typ 15 dollar att komma in.
Man betalar och sätter sig
och först uppträder en sångare.
Och han är verkligen bra, får igång det snabbt...
Man fattar inget han säger, men det kvittar
för han är så underhållande.
Mina damer och herrar...
Hissa ridån, tänd ljuset
Och nu vill jag presentera bandet.
Frank är en gammal vän. Okej.
Sammy Davis Jr också. Okej!
Åh, hej, kul att vara... här.
Åh, hajen bits...
Steve Martin är också min vän, okej.
Kul att vara här!
Och nu är det dags för en liten dans. Sätt igång!
Sammy kom. Men det var ett godkännande.
Jag visste inte vad...
...jag hade aldrig kramats hemma.
Borde jag kramas? Jag vet inte.
Det är fem-sex minuter av det roligaste
jag sett på länge.
Verkligen. Det är så roligt.
Det kändes som om jag bar fanan för den nya komiken och sen...
- DEN 11: - TE OKTOBER 1975
Live från New York, det är lördagskväll!
Jag såg Saturday Night Live och tänkte: "Åh. Åh, nej."
- Jag vill... - Jag vill...
mata dina fingertoppar...
till järvarna.
Någon annan gör det.
Jag var medveten om honom när han skrev för Smothers Brothers
och jag skrev på Laugh-In.
Det var lite av en tävling mellan dem.
Jag och Lily Tomlin såg honom senare i Los Angeles någonstans, tror jag.
Hej, mannen, vill du röka skit?
Nej, jag vill inte ha hasch.
Hasch? Det här är skit.
Jag var verkligen naiv.
Folk frågade mig: "Hej, vill du snorta?"
Och jag sa: "Absolut."
Jag tänkte: "Jag missar något."
Vi gjorde djup politisk satir.
Och... Steve gjorde det inte.
Du vet, föreställningen var populär, du vet.
Det gick bra för dem.
Och jag hade lite dragkraft,
men jag var fortfarande underground.
Jag ville ha folk som kunde showen
och Steve var en risk.
Mina damer och herrar, Steve Martin!
Risktagande är som syre.
Om man inte lever på randen, hur ska man känna sig levande?
Bara några få gånger har jag gått ut på scenen och tänkt:
"Vänta tills de ser det här."
Mestadels var det: "Jag hoppas att det går bra."
Jag glömmer aldrig hur kul det var att vara där borta.
Okej, nu går vi vidare.
Ursäkta.
Okej.
Är vi i sändning? Det är vi. Okej. Okej.
För att öppna programmet brukar jag göra något omöjligt.
Så nu tänker jag suga in pallen i mina lungor.
Åh, typiskt. Okej.
Det här ser man inte ofta.
Låt mig presentera Fido-Flex, den digitala vakthunden.
Och nu är det dags att spela Jeopardy 1999.
Swish! Swish! Swish!
Nej, jag måste...
Swish!
Jag minns att jag tänkte: "Wow, andra människor."
Din favoritlandmassa?
Dalmatien utanför Jugoslaviens kust.
Den södra? Lite längre innåt landet?
Precis ovan den 30:de breddgraden!
Jag hade arbetat ensam i 15 år.
Och plötsligt var jag i en sketch och såg in i någons ögon,
och hon hade en glimt i ögat och jag hade en glimt i mitt.
Det är en jättehärlig känsla.
Banjon är ett glatt instrument.
Det är bra för komiker som mig, och det är glatt.
Man kan spela,
Åh, mord och död Och sorg och ledsamhet
Okej, jag vill spela en sista banjolåt och sen fortsätter vi.
Kan ni filma i närbild? Kanske på mina fingrar?
Dave? Dave Wilson, regissören.
Jag vill börja med en närbild. Okej?
Jag gjorde det på genrepet, jag trodde det var fixat, förlåt.
Ursäkta. Okej, jag gör något annat.
Jag kan ändra mig. Okej, hänger du med?
Det är bara...
Man ber om något, tror man får det,
det får en proffsartist som mig ur balans.
Och... Förlåt om jag verkar arg, jag gissar att jag är det.
För du vet, det sårar en. Du fattar?
Det sårar folk som ser på programmet, när jag, artisten,
är i bild och inte kan få lite vad? Samarbete. Du fattar?
Jag menar, kan jag inte få lite hjälp av filmteamet?
Ursäkta.
Förlåt, jag är arg.
Förlåt.
Vi är tillbaks efter reklamen.
Jag hade en föreställning dagen efter, en måndag.
- Femton minuter, Steve. - Tack.
Jag frågade hur många det var i publiken.
Och han sa: "7 000."
Jag bara: "Va?"
Det var ett nedslag, som en våg.
"Något har förändrats."
Tack. Behåll det.
Teleobjektiv.
En dubbel whiskey.
Vem han är?
Han är värd för Tonight show ibland.
Är han här? Jag vill förföra honom.
Han kom under mitten av 70-talet
och det kändes som en energiexplosion.
Det här blir roligt.
BANANLANDETS FRÄMSTE BANAN
Jag babblar.
Det är bra, Steve! Bra jobbat.
En uppfriskande fläkt bland komiker, Steve Martin.
Som ni vet så marknadsför han sig
som en vild och galen kille när han är på scen.
Första gången vi gjorde the Czech Brothers, var ok.
Vi är två vilda, galna killar.
Vi tänkte inte mer på det.
Och nästa gång jag var värd sa Danny: "Vi gör en till."
Och plötsligt började sketchen och det var...
Vi åkte för att se hans föreställning.
Vi kom till teatern och folk köade runt hela byggnaden.
Jag trodde inte att han öppnade för någon,
och sen såg jag kaninöron och tänkte:
"Åh, herregud, det är för hans skull."
Det är roligt att se folk i publiken
med hemgjorda pilar genom huvudet.
Den här är, så klart, en professionell modell...
Gjord i Tyskland, kostade 150 dollar.
Men... det är okej.
För jag är en vild och galen kille.
Det måste, uppenbarligen, vara exalterande.
Steve får stående ovationer som komiker.
- Det är sällsynt. - Ja, det har varit en...
Det senaste halvåret har varit explosivt.
- Ja. - Vilket, du vet, jag är tacksam för
- och oförstående över, men jätteglad. - Ja.
Vi har kul, hej!
Den största förändringen var, jag uppträdde på ställen
och jag tog fortfarande med publiken utomhus.
Och jag insåg att de stod mitt i gatan,
de stod på bilar och det gick inte längre.
Det blev bokstavligen för farligt.
Jag nämnde det tidigare, i drogskämtet.
Och jag hatar att göra det...
det skapar myter och jag tar inte droger.
Jag slutade helt och jag hatar folk som tar dem så...
Jag tar en drog för det roliga i det, ni kanske har hört talas om den.
Det är något nytt. Ni kanske inte vet.
Det är något nytt... den gör en liten.
Så här hög.
Nämn ditt album du.
Är det repeterade skämt?
Nej, det är helt spontant. Alla album är olika.
Det var värst. Hur många släpptes? Miljoner?
Ja, en miljon.
Och de är helt olika.
Steve Martin. Lets get small.
De representerar roliga skämt.
Man kan lyssna hemma.
Så är det.
Du vet, när jag sitter hemma med mina vänner och...
...vi umgås och någon säger:
"Hej...
nu blir vi små."
Brorsan spelade in alla sina album innan Saturday Night Live,
innan, Tonight Show, och de låg på hyllan i två år.
Man får inte vara liten när man kör.
Men jag körde omkring häromdan, och tänkte: "Varför inte."
Så jag körde så här...
LP- & BANDTOPPEN
Jag håller i det första platina- komik-albumet i historien.
Platina innebär en miljon sålda album.
Det är en ära att ha sålt en miljon album,
men också konstigt att veta att det finns en miljon galningar därute i landet.
Det finns bra många fler än så. De upptäcker dig bara långsamt.
Tja...
Han trodde inte på sig själv.
Han sålde nio miljoner album.
ÄNTLIGEN!
DEN HESTASTE KOMIKERN I USA
Hur ser din dag ut?
Idag så var du på Good morning America-programmet.
- Det stämmer. - Och det här programmet.
Sen flyger vi till Washington.
Två föreställningar på Kennedy arts center.
När jag uppträdde på Kennedy så frågade jag:
"Jag är bara nyfiken, vad tjänar jag?"
Och han sa: "25 000."
Och jag sa: "Wow, så bra."
Han sa: "Den andra föreställningen är bättre."
Sen kommer vi tillbaks hit och sen åker vi till...
Boston dagen efter, tror jag,
och vi gör 50 städer på 60 dar.
Hur många är här?
Två, fyra, sex, sju,
åtta, tio, elva, tolv, tretton,
plus 16, 17.
Killen i baren. Det är 18.
Så... Ska jag göra den längre...?
Nej, jag borde inte det, det är bara löjligt.
Steve Martin blev slutsåld innan reklamen slutat sändas.
Och sen gick vi på restaurang
och vi hörde att folk pratade och de nämnde hans slogans.
De var glada över att vara del av något.
Det var ett kulturellt fenomen.
Åh, nej, jag får dansanta fötter! Hjälp!
Vi hade inga projektioner eller något sådant.
Och 20 000 människor bort. Det gick fram ändå.
Jag tror att det som skedde var,
att materialet blev sekundärt till föreställningens natur.
Det är när man uppträder med allt man har, ända ut i fingertopparna.
När varje ögonblick räknas.
När det inte finns något onödigt.
Man dirigerar publiken.
Okej. Jag vill... Åh!
Han hade 60 slutsålda föreställningar 1977.
I förra månaden hade han en enmansshow
inför 9 000 fans på Anaheims kongresscenter,
inte långt ifrån där han växte upp i småstaden Garden Grove.
För 17 år sen stod jag tvärs över gatan på Disneyland
och sålde guideböcker för 25 öre.
Och... Något av det mest nervkittlande är att...
...inte att återvända i limousine,
men att återvända och träffa vänner och på sätt och vis vara den jag var...
Steve, din vän är här.
Åh? Skicka bort honom.
En gång satt vi... på verandan till hans hus i Aspen.
Och han frågade: "Är det här livet?
Jag menar, vi skrev bra komik nyss.
Du har en flaska gott vin. Det är en vacker solnedgång.
Det är... Det är det bästa."
Och jag minns att jag tänkte: "Nej. Det är inte det bästa.
Jag vill ha... en flickvän."
Berätta om ditt kärleksliv.
Tja...
Är du gift? Är du hetero? Är du galen?
APRIL FOOLS-TURNÉ
Jag tänker så här. Om jag gifter mig
och sen säger jag: "Nu ska jag ut på turné i tre månader,
vi syns någon gång."
Jag skulle aldrig... Jag har inget hemmaliv.
Det är en myt om artister.
Man tror att man ska träffa flickor, men icke.
Jag är i stan i nio dagar,
och man har inte tid att lära känna någon.
Engångsligg är inte min grej.
Jag tycker att man ska lära känna varandra
och till och med vara förälskade innan man...
...använder och förnedrar dem.
Får jag kyssa dig?
Ja.
Bra.
Jag spar den till framtiden.
Jag får en känsla av att du är privat av dig
och att ingen får komma för nära.
Och ändå är din scenpersonlighet:
"Vild och galen, jag gör allt.
Jag tar av mig byxorna och springer runt med hunden framför mig."
Ja.
TANDKRÄM NAGELLACK
Om man lyckas inom affärer
så får man ett stort, elegant skrivbord med utsikt,
och om man lyckas i nöjesbranschen så får man rida elefant.
Jag pratade med Carl Gottlieb och han sa:
"Du vet, när en tv-skådis kommer in i ett rum så säger alla:
'Hej, hur är det?' De går. 'Hej... Vi älskar dig, bla-bla.'
När en filmskådis kommer in säger de..."
Och jag gillade det. Det imponerade på mig.
Åh, Steve, skärp dig.
Du har ett stort filmerbjudande.
Har jag?
Vad är det för filmerbjudande?
Att gå från ståupp till film är smart.
Om jag gör den bästa ståuppshowen jag någonsin gjort
så är den helt borta dagen efter. Det är över.
Wow! "Helvete!" Vad?
Och jag behövde flyga till Florida.
Men om jag gör en film så kan jag göra flera tagningar,
få till det rätt, för evigt, och sen färdas filmen till Florida.
Utmärkt val.
Det är inte din första film.
Jag var med i Borta med vinden.
Och i Storstadshamn.
- Var du? - Linje Lusta.
Och nu, Supernollan.
Den började som Banana Boulevard. Om en kille som inte kan leva i världen,
så han måste bli galen och han går in i Bananlandet.
Jag hade 17 versioner.
Jag menar, de är... De går inte att producera.
Jag skrev den med två till, Carl Gottlieb, som skrev Hajen.
Fiskfilmen.
CARL GOTTLIEBS RÖST
Och Michael Elias, en fantastisk komediförfattare.
Jag ger intervjuer om min roman.
Alla vill prata om Supernollan.
"Vilken är din favorit? Vilken del skrev du?
Hur var det att skriva med Steve Martin?"
Jag vill sälja min bok.
Han hatar burkarna!
Håll dig borta från burkarna!
Kan du förklara vad den handlar om?
Tja, jag... När jag såg den färdiga filmen
så visste jag ärligt talat inte.
Det är burkar här inne också!
Sen frågade jag en vän vad han tyckte.
Han sa: "Älskade den. Den handlar om den mest naiva personen som någonsin levt."
Fler burkar!
Dö din jävel!
Steve Martin, Amerikas hetaste unga komiker
har precis tagit språnget till bioduken
i sin filmdebut i filmen Supernollan.
Den var en hit från början.
VÄRLDSPREMIÄR FÖR SUPERNOLLAN-TRAILERN
Du vet, Steve var lite nervös, men han visade det inte.
Första regeln i nöjesbranschen: "Visa inte att du är nervös."
På scenen brukade jag tänka:
"Jag vet vad jag är just nu. Jag är en katt."
Wow! Ge mig den, ge mig den!
Eller: "Jag är R. Crumb."
Showen var alltid vad jag ville att den skulle vara.
Ska den vara smart, så blir den det.
Ska den vara dum, så blir den det.
Ska det vara parodi, så blir det parodi.
Oj, oj, det är bra platser där uppe.
Föreställningen har börjat!
Jag gillade att gå bakom honom...
...och se hur folk tittade på honom, de trodde inte sina ögon.
"Herregud, det är Steve Martin."
BÄSTSÄLJARE CRUEL SHOES, STEVE MARTIN
Du sålde bättre än Fleetwood Mac.
Du vet, jag menar, på samma scener.
Vi glömmer att Steve på 70-talet
inte var en framgångsrik komiker, han var en rockstjärna.
Han var den första komikern som kunde uppträda på en arena.
Det var väldigt konstigt och märkligt.
Det är som att det var... Det var en panikartad känsla.
Han hade varit ensam större delen av sitt liv.
Som mest gjorde vi tre dagar på Nassau Coliseum.
Fyrtiofem tusen.
Jag menar, hela ditt liv är nummer ett.
Tja, det går bara utför härifrån.
Steve!
Okej, lugna ner er, skada ingen.
Kan du skriva autograf på min cigg?
Publikens storlek var aldrig ett problem.
Det var manin.
Tja, jag är lite besviken att... Det inte kom fler fotografer.
Varsågod.
Jag trodde att jag fortfarande gjorde komik.
Men i verkligheten, var jag värd för festen.
Okej, bra. Nu upprepar vi den egensinniga eden.
Jag lovar att vara annorlunda.
Jag lovar att vara annorlunda!
Jag lovar att vara unik.
Jag lovar att vara unik!
Jag lovar att inte upprepa vad andra säger.
Bra! Okej.
TJA, URSÄÄÄÄKTA MIG!
Vid ett tillfälle, runt 1975-76,
så tyckte jag att jag var jätterolig.
Men på 80-talet var det inte längre nytt.
VAD GÖR MIG TILL ETT VILT OCH GALET KÖP?
Man ringer en DJ och säger:
"Hallå." Och de säger...
Varje gång jag flyger
så "gör" flygvärdinnorna alltid dig, så att säga.
Vet du vad jag menar? De säger alltid vild och galen kille,
och sen säger de: "Ursäkta."
Är det inte lustigt?
Kan den riktige Steve Martin stiga fram?
Tja, han finns inte någonstans,
men över 100 hoppfulla Steve Martin är här.
Men det är okej, för jag är en vild och galen kille.
Där. Okej. Är det kul nu, barn?
Tja, ursäkta!
Ursäkta!
- Ursäkta moi! - Ursäkta...
Ursäkta!
Jag ska klösa ut hans ögon, jag svär!
- Får jag fråga något seriöst. - Okej.
- Du har en seriös framtoning nu. - Ja.
Du har tjänat storkovan. Är du lyckligare nu
än säg för fem år sen,
när du var barskrapad?
- Generellt, relativt. - Pengar kan inte köpa lycka.
Jag vet vad du menar. Du behöver inte ens vara seriös.
Jag är seriös.
- Man kan inte köpa lycka. - Ja.
Man har fortfarande kvar sina problem.
- Okej. Så du har... - Man kan inte köpa sig ur...
Har du problem? Är det något... vi kan prata om?
Jag... Sen vi började så har jag kissat på mig.
Här?
Det är okej, vi...
Jag var i logen en gång och hans far satt i publiken.
Steve kom in efter en perfekt timme och fem minuter,
och hans far sa: "Vet du vad som är felet med föreställningen?"
I alla fall så smet jag ut.
Inget var fel med föreställningen.
Låt säga att jag vill göra något speciellt.
Mina föräldrar sitter i publiken ikväll och jag... vill presentera dem.
De har varit mina föräldrar i hela mitt liv. Och...
Familjen var inte ett mål för mig.
Jag upplevde inte... att det var något fantastiskt.
Och, öh...
Jag vet inte om jag uttrycker mig rätt, det är något så...
...vanligt för de flesta och det var inte det för mig.
Jag kan inte le mycket längre till.
Det... Å ena sidan så känner man en kärlek som överträffar allt.
Men det känns inte som man tror att det ska.
Den skapar oro.
Jag frågad Steve en gång om han blev hög av föreställningen?
Och han tittade på mig och sa: "Inte egentligen, nej."
Jag tänkte: "Wow, det är ovanligt för en scenkonstnär."
Jag var väldigt isolerad och väldigt ensam.
Man kan bokstavligen inte gå ut.
Det är jättesvårt att finna ensamtid, förutom när man är jätteensam.
Du vet.
Din tystnad är inte där för dig.
Man vill att folk ska gilla en.
Men det lämnar en med en iskyla.
Det är lätt att dra slutsatsen att man gör det av fel anledningar.
"ALLT DET HÄR... FÖR MIG..."
Du vet, I Vegas är de bakre båsen upplysta.
Och jag såg ett tomt.
Senare sa en komikervän:
"Kanske någon fick förhinder."
Men det spädde på en ledsamhet som dränkte mig.
Jag ville inte se det. Jag ville inte falla neråt.
Jag behöver inget av det här! Jag behöver inte det här!
Jag behöver inte dig. Jag behöver ingenting.
Föreställningen var i grund och botten konceptuell
och när man förstod konceptet,
så fanns det inget mer att utveckla.
Jag skapade min egen återvändsgränd.
Det kändes som om jag satt på ett höghastighetståg som hette ståupp-komik.
I motsatt riktning kom ett höghastighetståg som hette filmer.
Mitt jobb var att hoppa av ståupp-tåget och kasta mig på filmtåget.
Och jag tänkte: "Åh, jag får börja om.
Jag kan bli någon annan."
Steve avslutade sin turné i augusti 1980.
Han var den största komikern i nöjesbranschen, någonsin.
Han uppträdde aldrig med den föreställningen igen.
En föreställning byggs.
Jag menar, jag gjorde den bokstavligen under 15 år innan den klickade.
Varför fortsatte du?
För idiotisk.
SLUTET
Öh, tja, nej.
Oturligt nog fortsätter historien.
UNDERTEXTER: MY JOHANSSON