Kiek sumokėjot?
- Penkis. - 5 žalius?
Sumokėjot, ir tikitės profesionalaus šou,
tad negaiškime laiko.
Profesionalus pasirodymas! Pirmyn. Ei!
Žinot, ką aš...
Jis įjungtas? Mikrofonas įjungtas?
Viskas gerai? Taip, atsiprašau.
Mylėkit mane.
Viskas absoliučiai spontaniška ir nesurepetuota.
Nesurepetuota.
Taigi...
Kas jums, žmonės? Gal neturit humoro jausmo?
1. TADA
Ei.
Baigta.
Žinau daugiau. Galime tęsti.
Šis vyrukas puikiai pralinksmindavo žmones.
KALBA DŽERIS ZAINFILDAS
Ant scenos jis buvo visų dievinamas komikas.
Manau, jis išvedė iš 7-ojo dešimtmečio.
KALBA DŽONAS MAKEUENAS
Šito dažnai nepamatysi.
Vėl gali kvailioti.
Žinot, supratau vieną dalyką –
ir dėl to žlugtų visas pramogų verslas,
jei žmonės vietoje dviejų rankų
teturėtų vieną, pačiame kūno viduryje.
Tai visiškai sunaikintų šou verslą, nes kaip tuomet žmonės plotų?
Būtų...
MUMS DABAR LINKSMA!
Jis vėl išrado komediją.
LORNO MAIKLSO BALSAS
Tai nenutinka dažnai.
Bet jis nesitikėjo nesibaigiančios sėkmės.
Visad maniau: „Taip tiesiog nebūna.“
Bet buvo.
Ir dar – jei nusipirkote mano albumą,
ir tikėjotės išgirsti ką nors konkrečiai,
bet neišgirdote,
tai atsiprašau!
Labanakt!
Manau, jei būčiau turėjęs gaires,
man nieko nebūtų nutikę.
Aš tenorėjau stovėti ant scenos.
Kai pamatydavau sceną, mano akys išsiplėsdavo,
ir aš įsivaizduodavau save joje.
Bet, patikėkit, talento aš neturėjau.
Nė krislelio.
Tad teko eiti ilgesnius keliu, kad patekčiau ant scenos.
Buvau gal dešimties ar vienuolikos,
kai supratau, kad parduotuvėje galima nusipirkti triuko rinkinį,
pasakyti: „Labas vakaras, ponios ir ponai“,
ir tu – šou versle.
Nebijokit, viskas gerai, tik padėkit man.
Stengiausi būti tikras magas.
Bet greitai supratau...
Kai liepsiu pakilti, jie pakils.
„Visiems patinka, kai triukas nepavyksta.“
ORINDŽO APYGARDA, KALIFORNIJA, 1955 M.
Mano gyvenimas prasidėjo tik sulaukus dešimties.
Mano draugas pasakė: „Ei, į Disneilendą priima dirbti vaikus.“
Nustebau.
Taip, Disneilende viskas įmanoma.
Įsivaizduokit dešimtmetį, kuris nieko dorai nematęs,
o ten – Peliukas Mikis iš gėlių,
traukinukas, sustojantis stotyje ir...
ir personažai, atrakcionai, raketos.
Iškart gavau darbą pardavinėti „Disneyland News“ laikraštį.
STYVAS! (TIKRAI)
Kurio niekas nenorėjo pirkti.
Tačiau svarbiausia, kad mano darbas baigdavosi jau 9 val. ryto,
ir likusią dienos dalį galėjau leisti parke nemokamai.
Stebėdavau miuziklus bei kitus pasirodymus.
Buvo ir komikas, vardu Volis Boagas.
Jis buvo pirmasis komikas, kurį pamačiau gyvai.
Štai tikros lošėjų draugės.
Su jomis nepražūsi, tik susikrausi turtus.
Jos niekad nenuvils. Žiūrėkit, Niagaros kriokliai.
Kanados pusėje.
Užšalę Niagaros kriokliai.
Jo pasirodymą mačiau šimtus kartų.
Ką dar moki?
Normalus paprastas žmogus balioną pripūs maždaug taip.
Normalus paprastas žmogus.
Bet yra žmonės, kurie...
O ar esate girdėję apie rožinius dramblius? Štai spalvotas dramblys.
Atrodo maždaug taip. Štai, dramblys.
Čia tai niekis, suprantu iš plojimų. O dabar...
Žinot, fantazuodavau, sėdėdamas tarp žiūrovų,
kad jis suserga.
Ir kas nors klausia: „Kas mokate jo numerį?“
Ir aš viską mokėčiau.
Koks tavo vardas?
Turi vardą?
Tai buvo Disneilendas, nereikėjo dirbti nuo 8 iki 17 val.
KALBA STYVO SESUO
Manau, kartais jis užsidirbdavo kelis centus, bet jam nebuvo svarbu.
Jam patiko tai, ką jis darė.
Taip jis pabėgdavo,
nes Styvui vis kliūdavo nuo tėvo.
Jis nuolat ant jo pykdavo ir rėkdavo.
Nepamenu, kad būtų apkabinęs.
Nepamenu, kad būtų buvęs švelnus.
Apie vaikystę esu sakęs:
„Dieve, mano vaikystė buvo labai laiminga. Buvau labai laimingas.“
Bet vėliau supratau, kad laimingas buvau ne namuose.
Laimingiausia vieta pasaulyje – Disneilendas.
Gavau darbą magų parduotuvėje.
MERLINO MAGIJOS PARDUOTUVĖ
Ir tai pakeitė mano gyvenimą.
Visą dieną rodyti triukus?
Mano svajonė išsipildė.
Ilgainiui vis tobulėji.
Turėjome daug visokių juokelių.
Kiškio ausyčių ir strėlę, pervėrusią galvą.
Mes rodėme triukus, bet kartu laidėme juokelius.
TYLOS, GENIJUS DIRBA...
Turėjau draugą Džimą Barlou. Jis buvo įvaldęs kalbą.
Eidavo prie klientų ir sakydavo: „Ar galiu paimti jūsų pinigus? Tai yra, padėti?“
Aš perėmiau visus Džimo juokelius.
Kai kas nupirkdavo prekę, sakydavau:
„Ir kadangi šiandien esate100-asis pirkėjas, nemokamai gausite maišelį.“
Ir panašias kvailystes. Bet tai - Disneilendas, man – 15-a.
Martinas Stebukladarys! Paplokime jam.
Rengdavau pasirodymus tėvų bridžo vakarėliuose ar skautams.
Tai – niekis. Supratau iš plojimų.
Mudu su Džimu Barlou turėjome šimtus juokelių.
Stebuklingą muziką, prašau.
Dažniausiai pavogtus ar pasiskolintus.
Tik noriu priminti, jei norit juoktis – pirmyn.
Jei norite išeiti – durys užrakintos.
Tikėjausi naudoti amžinai.
Sakiau magija, ne tragedija.
Štai taip! Vienas!
Du!
Ir trys!
NUMATOMI RENGINIAI 1963 M. 1. Anaheimo NT tarybos Kalėdos
Dažnai girdžiu: „Būk savimi.“
Bet kas žino, kokie jie yra?
Aš tai nežinau.
UŽRAŠAI IŠDĖSTYMAS - SPĖJIMAS
„Labas vakaras, ponios ir ponai, Jaunieji skautai,
aš pabūsiu magu ir jūsų vakaro vedėju.
Esu Styvas Martinas, magas ir jūsų vakaro vedėjas.
Paimkite vizitines korteles. Paduokite svarbiausiam žmogui.
Jokių pasirodymų jaunesniems nei 8-erių metų vaikams.
Siaubingas pasirodymas. Nuolatinis kikenimas.
Susimoviau su keturkampiu apskritimu, bet niekas nepastebėjo.“
ATSIPALAIDUOK, NEDREBĖK
Galite sugalvoti, kuo norite būti ir būti tuo scenoje.
Galite būti kuo tik norite.
- Galite ką nors pagroti? - Žinoma. Taip.
DASČIO PALĖPĖ, 1966 M.
Ne, reikia ne šitaip, Teksai.
Ką gi. Šitaip?
- Ne. - Ne.
Pamenu, supratau:
„Mago pasaulyje priėjau aklagatvį.
Komedijos pasaulyje, rodos, vandenys platesni.“
Ateinate į televiziją...
Ateini į televiziją, ir, žinot, daugelis artistų jaudinasi.
Aš nesinervinu.
Nenoriu, kad kas galvotų, jog kažko nesakau.
Numirčiau, jei kas galvotų, jog nervinuosi.
Dievinau Džerį Luisą.
Dievinau Lorelą ir Hardį.
Ir Nikolsą su Mei, jie man buvo kaip muzika.
Nepamiršk – mamytė tave labai myli.
Ir aš tave myliu.
- Ate, mielasis. - Ate, mamyte.
Buvo Lenis Briusas,
Bobas Niuhartas, Čarlis Čaplinas, „Myliu Liusę“,
Dž. Benis, D. Keinas, B. Houpas, R. Skeltonas,
P. Selersas, S. Alenas, Dž. Glysonas.
Tačiau aš neturėjau nieko bendro su tuo, ką jie darė.
Galit patikėti, kad moku groti atvirkščiai?
Ne. O moki?
- Norit pamatyti? - Taip.
Žiūrėkit.
Gyvenu Orindžo apygardoje, 16 000 km nuo Holivudo.
Neturėjau numerių.
Neturėjau butaforijų.
Tai stovėsiu ir tiesiog pasakosiu?
Taigi, kaip pavirsiu komiku?
Kai buvau 18-os, dirbau jaukiame teatre
„Knott's Berry Farm“, kuris vadinosi „Birdcage Theater“.
Susipažinau su mergina, kuri ten dirbo,
ir mes įsimylėjome kaip 18-mečiai.
Jos vardas buvo Stormi Šerk, ji tapo krikščionybės skleidėja,
yra milžiniško populiarumo knygų autorė.
STORMI OMARTIAN „IŠ TAMSOS“
Bet tuo metu dar nebuvo.
Jos siela tuomet dar nebuvo šventa.
Ji labai entuziastingai mokėsi.
Jis buvo toks imlus.
KALBA STORMI ŠERK
Norėjau duoti jam knygų, kurios paveikė mano gyvenimą.
Ji privertė mane perskaityti knygą „The Razor's Edge“.
Joje žmogus kvestionuoja tiesą.
Žmogus nepajaus tikrosios laimės,
kol ji neateis iš jo paties.
Negalėčiau pacituoti.
Tik supratau: „Tai aš turėčiau domėtis gyvenimo prasme.“
Taigi, aš jį vis drąsinau. „Styvai, esi toks talentingas.
Turi mokytis koledže. Taip sužinosi, kas esi.
Taip sužinosi apie save ir pasaulį.“
Tad iš esmės pakeičiau savo gyvenimą.
Įstojau į Long Bičo universitetą ir ėmiau studijuoti filosofiją.
Filosofijoje viskas sulaužoma.
Apie viską galvojama iš naujo.
Apie viską. Ir man tai patinka.
Tas jausmas, kad suvoksi kažką naujo.
Taigi, ėmiau kvestionuoti vienintelį man artimą dalyką – komediją.
Neklausiau, ar yra Dievas,
klausiau, kaip dar labiau prajuokinti žmones.
Pamenu, pagrindinis dalykas
mano komedijos suvokime buvo rodikliai.
Štai, matot?
Noriu jums pasakyti...
Kartą norėjau tapti ateistu.
Bet atsisakiau. Jie neturi švenčių.
Komikai duoda ženklą, kad juokelis baigėsi,
ir nesvarbu – juokingas jis ar ne – publika nutaria:
„Aišku, dabar turime juoktis.“
Pavyzdžiui, kulminacinė eilutė.
Spėju, skaitėte, kur Elvis išlaikė armijos fizinio pasirengimo testą.
Jaučiuosi žymiai saugiau, o jūs?
Pasakodamas istoriją, sukuri įtampą.
Elvis yra ir labai muzikalus.
Kai gydytojas pastukseno plaktuku,
jo kelio girnelės sugrojo „Don't Be Cruel“.
Kulminacinė eilutė nuima įtampą, ir visi prapliumpa...
Tai nėra tikras juokas.
Pamaniau: „O kas būtų, jei sukurčiau įtampą ir jos nenuimčiau?
Gal tuomet sulaukčiau tikro juoko?
Kas nutinka ir kai su draugais juokiesi, kol įskausta šonus.
Kai nėra juoko intarpų. Kai tiesiog juokiamės.
Nėra jokių ženklų.
Nereikia sakyti: „Tai – juokelis“. Tiesiog kikeni.
„Iš ko juokiesi?“ „Nežinau.“
Turėjau tokią teoriją.
„Kas, jei tuos ženklus išimčiau ir tiesiog tęsčiau?“
Žmonės galiausiai patys turės nuspręsti, kada jiems juoktis.
Jie arba galvos: „Kaip kvaila“, ir tiesiog juoksis,
arba: „Šitas juokingas“, ir irgi juoksis.
Arba: „Dabar juokiuosi iš to, kas buvo prieš kelis juokelius.“
Taigi, tai buvo laisvas juokas, be jokių ženklų.
Tai nutiko tuomet, kai kokybės nebebuvo galima apibrėžti,
kai sakai: „Nežinau, kodėl tai juokinga, bet juokinga.“
Mano pats pirmasis pasirodymas, už kurį gavau atlygį,
įvyko „Little Place“ kavinėje.
Ačiū.
Žinokit, pasirodymas šįvakar bus nuostabus.
Turime Styvą Martiną. Jis jau tuoj pasirodys.
Turime „Tijuana Brass“, dar Elvį Preslį ir...
Turime Ugninį ir „Perdegėlius“, turime „Bill Haley and the Comets“,
Trumaną Kapotą, Anglijos karalienę, Montį Montaną...
Mano pasirodyme buvo magijos.
Pikų tūzas.
Pikų tūzas. Klystat!
Skaitydavau E. E. Kamingsą.
„Šėtonas, žalias šokantis šėtonas.“
Aš žongliravau.
Ne visuomet juokinga.
Dramatiškai skaitydavau tokius dalykus...
Dramatiškai perskaitydavau periodinę elementų lentelę.
Ji didelė.
Pd.
Mp.
Zn.
Kažkaip panašiai.
Būdavo sudėtinga išspausti 20 min. Tikrai.
Jei publika būdavo prasta, tesusidarydavo 11 min. Suprantat?
Man tai buvo svarbu, atvedė mane ten, kur esu šiandien.
Komedijų telefono rutina.
Kai apsimetu, jog kam nors skambinu,
kalbu ir laidau juokelius.
Manau, šitas jums tikrai patiks.
Sveiki, Fredas yra?
Šitas juokingas. Ir tuomet...
Džiūgavau, kaip viskas atrodo.
Negalėjau patikėti.
Pasaulyje yra dviejų rūšių žmonės.
Tie, kurie supranta Styvo Martino humorą, ir kurie nesupranta.
Publika turėjo vytis.
Ačiū.
Perėjau į Kalifornijos universitetą, progresyvią logiką.
Puikiai leidžiame laiką. Taip.
STYVAS MARTINAS MUZIKA, MAGIJA, HUMORAS
Geri laikai, mes mėgaujamės.
Man darė įtaką Luisas Kerolas,
kuris buvo puikiai įvaldęs nesąmones.
Pirma. Kūdikiai nėra logiški.
Antra. Jei suvaldai krokodilą, nebūsi niekinamas.
Trečia. Nelogiški žmonės niekinami.
Vadinasi, kūdikiai negali suvaldyti krokodilo.
Ir vieną dieną, kai buvau su savo draugu Filu Keriu,
nusprendėme paieškoti nuotykių.
Filas gavo užduotį mokykloje. Nepamenu, kokią,
tačiau reikėjo paimti interviu, tad jis pakvietė Aroną Koplandą.
Aronas Koplandas sutiko.
IŠ LA Į NIUJORKĄ!
Jis nebuvo buvęs kitoje pusėje...
KALBA FILIPAS KERIS
...tuose mažuose miesteliuose.
Buvo vietų, kuriose galvodavau: „Styvas turi tai pamatyti.“
Mudu su Filu sutarėme. Žinot, kaip būna.
Kai su artimu draugu gali dalintis mintimis.
Tai ir nutiko tos kelionės metu.
Sugalvojau puikų pavadinimą. „Mėsos vaškas“.
„Sveiki, draugai. Nusibodo turėti nykų ir supuvusį kūną?
Išmėginkite „Mėsos vašką“, ir jis vėl bus puikus.“
Mes tarsi pasidalinome keistais pomėgiais gyvenime.
MĖSOS VAŠKAS
Man tebuvo 20-imt,
ir aš didžiavausi, kad iki 21-erių nuvykau į Niujorką.
Kai nuvykome ten su Filu, nuėjome į Modernaus meno muziejų.
Norėjome pamatyti „Gerniką“.
Taigi, kas vyko 1964-aisiais?
Meno pasaulyje įvyko sprogimas.
„Beatles“ atnešė pokyčius kultūroje.
Duok bučkį.
Tad kai pažvelgiau į savo vadinamąjį pasirodymą,
natūraliai pagalvojau: „Kas juos priverstų žiūrėti dar kartą?
Kas priverstų grįžti namo ir kalbėti apie tai?“
Net jei jie galvotų: „Mačiau keisčiausią dalyką.“
„Komikas, kuris mano, jog yra juokingas, tačiau nėra.“
Pamaniau, kad tai kažką reiškia.
Nusiunčiau atviruką savo nuostabiai koledžo merginai.
„Brangi Nina, nusprendžiau, kad mano pasirodymas bus avangardinis.
Tik taip galėsiu daryti tai, ką noriu.“
Neįsivaizduoju, ką norėjau pasakyti, tik žinojau, kad nebūsiu toks kaip visi.
Manau.
O dabar ponios ir ponai... Styvas Martinas.
Labas rytas, ačiū. Labai ačiū, to jau per daug.
Tikrai, per daug. Ačiū. Ačiū.
Tai – mano atsisveikinimas, tad labai jums ačiū.
Iki, ir labai jums ačiū.
Labas vakaras, ponios
ir ponai arba labas rytas, kur ten esate.
Sveiki atvykę į šou.
Mano vardas – Styvas Martinas, aš dabar pabūsiu čia.
Ir kol manęs laukiate,
norėčiau pranešti, kad prieš dvi savaites
įrašiau savo pirmąjį komiko pasirodymų albumą.
O po dviejų dienų nuo šiandien ketiname jį ištrinti.
Tad iš esmės todėl esu čia.
Juokinga, tiesa?
Taip, komedija karaliauja šiame nuostabiame pasaulyje.
Žinot, juoktis yra labai svarbu.
Tai – vienintelis dalykas, kuris išskiria
žmones iš kitų gyvūnų, žinot,
tas sugebėjimas, kai nutinka kas juokinga, atsilošti
ir pasakyti: „Juokinga“.
Klubai samdo komikus.
Jie pradeda vakarą.
Tai buvo mano vienintelė baro scena, ir aš nelabai...
Tas žodis „vienintelė“ skamba apgaulingai, bet nesvarbu.
Visi plūdo į „Trubadūrus“ kaip į Meką.
Nors buvo klubas, kuris vadinosi „Meka“.
...pasitikime Styvą Martiną.
Ačiū.
Ačiū. Velnias.
Buvote tikrai nuostabi publika, labai jums ačiū ir labanakt.
Ne, pamaniau, pasakysiu. Kaip jis sakė, rodžiau savo Vyskupą...
Įprastai būdavo du pasirodymai.
Galėdavo žiūrėti šeši žmonės.
M. TRUMBO MERGINA, FOTOGRAFĖ
Būdavo keista matyti, kaip niekas nesijuokia,
nes imdavai galvoti: „Čia juokinga?“
Esame alėjoje už „Trubadūro“
su Styvu Martinu.
Taip, tai aš.
Ponios ir ponai, jei klausote,
ką tik praėjo keli žmonės, ir mane pažino.
- Puiku... - V. Alenas, taip?
Ne, ne.
Jūs – Džeris Luisas?
Ne, aš – Styvas Martinas. Komedijos karalius.
Nesu girdėjusi Styvo Martino.
Prajuokink.
Bet per antrąjį pasirodymą
žmonės gurkšnodavo gėrimus ir būdavo puiku.
Suprantu, kad daugelis sėdite ir galvojate:
„Tai tik dar vienas bandžos mago numeris.“
„Bet kada jis darys gyvūnėlius iš balionų?“
Kai tik visi pagaudavo jo humorą, jis juos užvaldydavo.
PASTABOS
Keistas pasirodymas, nesuprantu, ar jie juokėsi iš manęs, ar su manimi.
Bet vis tiek gera patirtis.
Tą vasarą labai stengiausi įtraukti jį į romantiškus santykius.
Jo galva dirba labai keistai ir įdomiai.
„Brangioji Mitz. Tiesą sakant, nieko ypatingo nevyksta.
Nuėjau į atranką į „Auksinę pasagą“, bet jie nesusisiekė.“
„Aš dabar auginu ūsus, o tu?“
SU MEILE, STIVENAS
Smagiai leidome laiką su mano šeima.
Parūkydavome žolės, juokdavomės ir valgydavome.
Mano tėvas buvo rašytojas, scenaristas.
DALTONAS TRUMBO
Jis ir daugelis jo draugų buvo atsidūrę juoduosiuose sąrašuose.
Vakarieniaudavome su atlikėjais ir aktoriais.
Tuomet pirmą kartą pamačiau meną namuose.
Visai kitokius pokalbius.
Mes su tėvais vakarieniaudavome tylėdami.
Tuomet pirmą kartą pamačiau kitokį gyvenimą.
Kitokios rūšies gyvenimą.
Tai, kaip mes žiūrim vienas į kitą tame amžiuje,
nežinome nieko apie nieką.
Tad aš išsiskyriau su Styvu.
Manau, mačiau, kad jis eis kažkur kitur.
Nemaniau, kad sustos. Jis ir nesustojo.
Vienas gražiausių...
Kartą pasirodžiau lauko kino teatre.
Jei žmonėms būdavo juokinga, jie pypsėdavo.
Kai manęs klausia: „Užsirūkysiu, gerai?“
Atsakau: „O aš pabezdėsiu, gerai?“
Pamaniau: „Ne, man nereikia tokio posūkio.
Nenoriu to daryti, kai būsiu virš 50-ies ar 60-ies.
Tad leisiu sau tą daryti iki 30-ies.“
Žinot, dirbdavau naktimis. Dienomis mokiausi koledže.
Ir galvodavau: „Kaip užsidirbsiu pragyvenimui? Ką veiksiu?“
Rugpjūčio 9 d. dalyvavau atrankoje į TV laidą „The Mighty Hercules“.
Pasiduok, Herkuli, tu tikrai nelaimėsi.
Tu taip galvoji. Aš ateinu, Tesėjau.
„Nesupratau jos.“
Rimtai tikėjausi tapti filosofijos profesoriumi,
nes visuomet dėstytojo darbą mačiau kaip šou verslą.
Stovi prieš žmones.
O tuomet man pasitaikė proga su „The Smothers Brothers“.
Populiari laida.
Taigi, čia – mano brolis Tomas, pirmą kartą televizijoje,
su 30, patys suskaičiuokit, 30 pusnuogių šokėjų.
Jie ieškojo jaunų scenaristų.
Pamaniau: „Tai – šou verslas.“
Mieste buvau pasirodęs kaip komikas,
tad jie buvo apie mane girdėję.
Žinau gerą išdaigą.
Norit padaryti draugams? Labai juokinga.
Kai jus pakviečia į prašmatnią vakarienę,
įeikite ir numeskite ant žemės salotas.
Aš taip padariau praėjusį kartą.
Tai nutiko prieš kokius dvejus metus.
Parašydavau tik kelis juokelius,
kelias keistas trumpas istorijas.
Bet mano mergina susitikinėjo su vyr. scenaristu.
Nepamirškite, tai vyko 1967 m.
Ėjau į barą 4 ar 5 kartus per savaitę.
STYVO MERGINOS VAIKINAS
VYR. SCENARISTAS
Mačiau jį gal 20 ar 30 kartų.
Kai ką nors žiūri 30 kartų,
pradedi įžvelgti esmę.
Ir jie mane pasamdė.
Šoviau kaip raketa.
Per savaitę iš niekur atsidūriau kažkur.
Labai bijojau.
Sakyčiau, jis buvo truputį drovus.
Filmuojam!
Neturėjome jam patalpų,
tad jis sėdėdavo koridoriuje prie scenaristų.
Atsirėmęs į sieną.
Atėjau ir kažką parašiau.
Meisonas nubrėžė liniją ir pasakė:
„Tai – kulminacija, mes ją padėsime į galą.“
Mane ėmė kankinti nerimo priepuoliai.
Daugybę metų su tuo kovojau.
1968 M. GEGUŽĖS 3 D.
„Štai, aš čia... gyvas. Ką dabar darysiu?
Prieš dvi dienas patyriau blogiausią dalyką gyvenime.
Neįtikėtinai greitą širdies plakimą, kurį lydėjo baimė.
Jaučiausi labai nutolęs nuo pasaulio.
Tarsi nebūtų praeities, o dabartis – kažkur toli.
Darbe buvau labai išsiblaškęs.
Kalbėjau užsikirsdamas.
Mąsčiau, kad reikėtų viską mesti.“
Kas tas bjaurus žmogus?
„Ir tuomet...
Nuvažiavau namo ir supratau, kad visai aš neblogas, po galais.
Turiu gerą darbą. Kūrybinį.
Turiu gerą atlikėjo pasirodymą.
Turiu galvą.
Nusprendžiau galvoti apie darbą kaip siekiamybę, ne laimę.
Tai – gera mintis.“
Kartą Tomis Smotersas pasakė:
„Su Styvu Martinu kalbiesi kaip su siena.“
Ir jis buvo teisus.
Norėčiau tave pristatyti, bet nežinau, kaip apibūdinti tavo pasirodymą.
Kaip tu pats sakytum?
Gal...
„...geriausias komikas pasaulyje“?
Ne.
Sveiki, esu geriausias komikas.
Sveiki. Ačiū. Labai ačiū.
Ačiū. Na, ačiū.
To jau per daug. Tiek nesitikėjau. Ačiū.
Pradėsiu nuo seno juokelio,
dar dorai nenušlifuoto,
bet kiek besakytum, visad būna juokinga –
senas juokelis, kai pamiršti savo vardą.
Pasakysiu savo vardą,
o tuomet apsimesiu, kad jį pamiršau.
Dar nenušlifavau, bet tikrai juokinga.
Taigi, senas geras juokelis, kai pamiršti savo vardą.
Sveiki, mano vardas – Styvas Martinas.
Ne taip.
SUGRĄŽINKITE JUOS NAMO
Taikos! Taikos!
Vyko Vietnamo karas,
visi nešiojo ilgus plaukus ir buvo labai, labai rimti.
Geriau nekariaukime, o likime...
- Neišlipkime iš lovos trejus metus. - Auginkime plaukus.
- Taip. - Už taiką.
PYPSĖKITE UŽ TAIKĄ
Jaučiu, kad kiekviename pasirodyme reikia socialinio komentaro,
kažko prasmingo.
Tad dabar padarysiu gyvūnėlius iš balionų.
Štai.
Jie tikrai juokingi. Skirti vaikams.
Komedija buvo politinė.
Užtekdavo paminėti Niksoną,
ir visi imdavo arba juoktis, arba baubti.
Jaučiau, kad atėjo metas tą pakeisti.
KOMIKAS IR DRAUGAS
Tuo metu komikai kalbėjo apie karą,
nepadorius dalykus.
O, koks gražus apsinešęs dangus Ir javai, pilni insekticidų
Palaikau moterų judėjimą.
Galit apmokėti sąskaitą ir palikti dosnius arbatpinigius.
Nenorėčiau būti baltaodžiu, nes tektų skristi į Mėnulį.
Padėkime tiems baltašikniams nuskristi į Mėnulį,
kad jie paliktų mus ramybėje.
Styvas buvo tiesiog kvailas.
Tai buvo unikalu. Buvo rizikinga.
Niekas nemanė, kad tai – puiku, net pats Styvas.
Žinau, kad atrodau kvailai.
Atrodo, nepaaiškinsi, ką čia padariau, bet leiskit paaiškinti.
Matot...
„KOMIKAS“
Visi atsiliepimai buvo blogi.
TALENTO NEDAUG
NESĖKMINGAS
„Blogiausia, kas galėjo nutikti Amerikos komedijai.“ Pamenu.
„Styvas Martinas, kuris šou versle buvo vienas sėkmingiausių.“
Kol laukiame manęs, parodysiu kai ką,
kas kadaise buvo labai svarbu.
Neabejoju, atpažinsite pavadinimą, kai jį paminėsiu.
Tai komikų numeris, kai nosis – ant mikrofono.
Ne, ne.
Dar geriau, jis pasakė: „Sėkmingiausias pasaulio mėgėjas.“
Iš dalies tai tiesa.
Net aš turiu pasijuokti.
Bet man patiko.
Ir norėjau, kad pavyktų.
Parodysiu meditaciją.
Jogą ant savo meditacijos suolelio.
Reikia štai taip atsisėsti.
Pasiimti kažką paskaityti.
Ir medituoti. Štai taip.
Tai buvo hipių laikai.
Sveiki atvykę, broliai. Taika.
Tai buvo stilius, aš pasidaviau jam.
Jei neturėjai ilgų plaukų ir nerūkei marihuanos, buvai atstumtas.
Manau, tabletė suveikė.
Jaučiuosi žavus.
Kaip jautiesi, katinėli?
Bet niekad nerūkiau žolės...
Negalėjau gerti aspirino. Labai bijojau panikos priepuolių.
Parūkyk. Manau, patiks.
- Ką manai apie mano šukuoseną? - Siaubinga.
MERĖ MARTIN MAMA
Atrodai kaip Čarlis Mensonas.
Turiu galvoje, atrodai kaip... Kaip...
GLENAS MARTINAS TĖTIS
...atrodai kaip beždžionė.
Iš San Fransisko zoologijos sodo.
Arba San Diego zoologijos sodo, kuris dar blogesnis.
Nemanau, kad ji tinka tavo karjerai.
Manau, tėvui buvo šiek tiek gėda dėl manęs.
Jis negalėjo didžiuotis neįprastu šou pasirodymu,
kurio dorai nesuprato.
Tuo metu buvau tarsi nutolęs nuo tėvo,
ir tie neigiami komentarai mane padrąsindavo.
Apie 1970 m. An-Margret ir jos vyras Rodžeris Smitas pasamdė mane
pristatyti pasirodymą Vegase.
Ir aš buvau žvaigždė.
Jie turėjo nuostabų persirengimo kambarį, geresnį nei bet kurie
namai, kuriuose man teko gyventi.
Mačiau, kaip Elvis ateina aplankyti An-Margretos.
Jis būdavo apsirengęs baltai, turėjo didžiulį diržą,
ir, praeidamas pro mano kambarį, sakydavo:
„Sūnau, tavo humoro jausmas ypatingas.
Nori, parodysiu savo ginklus?“
Sveiki, labai jums ačiū.
To jau per daug. Ačiū, jūs nuostabūs...
Tai buvo „Hilton“.
Dėkui Dievui, jo nebėra.
Ten buvo pačios aukščiausios lubos, o komedijai tai – tragedija,
nes tai reiškia, kad juokas tarsi... Jo nesigirdi.
Jis išsiskaido ore ir dingsta kaip dūmas.
Štai kaip įsivaizduoju Susitraukiantį žmogų.
Kad galėčiau parodyti, prašau jūsų užsimerkti
kokioms trims sekundėms, o tuomet vėl atsimerkti.
Ir prieš save išvysite Susitraukiantį žmogų.
Taigi, visi, užsimerkite. Pasakysiu, kada atsimerkti.
Gerai, atsimerkite!
Ponios ir ponai.
Labai jums ačiū. To jau per daug. Ką gi.
Nuostabusis triukas, kai balta pirštine pavirsta balandžiu.
Triukas su nosine.
Manau, pirštinė geriau.
Truputį pavėluota reakcija.
An-Margret jau atėjo?
Grįžau, ir visi mano daiktai iš persirengimo kambario buvo koridoriuje.
Dėžėse.
Taip aš...
Štai koks buvau kietas.
Gerai, tavo karjeros viršūnė.
KALBA GLENAS MARTINAS
- Ką gi. - Kas naujo be barzdos?
Stoviu prie savo tėvų namo.
Man – 25-eri. Esu juoda avelė.
Turime tave, kitaip nebus.
- Teisingai. - Bet kodėl? Kodėl?
Vieną dieną apie tai galvojau ir nusprendžiau,
kad nebenoriu, nei darbe, nei gyvenime,
kad man aiškintų.
Jei dirbsiu, turėsiu viršininką.
Jei gyvensiu su tėvais, jie aiškins.
Aš dirbsiu sau ir gausiu pinigų už tai, kad būsiu savimi.
Bet aš stengiausi būti kažkuo kitu.
Kažkas pasakė: „Rodos, nori būti panašus į “The Eagles“?
Aš nieko nesujaudinau, tad priėmiau sprendimą.
Užuot buvęs seno judėjimo uodegoje,
būti naujojo priekyje.
Barzdą skutuosi su „Gillette Foamy“.
Kai dirbau su Bobu Ainstainu, jis pasakė:
„Žinai, kas tau padės? Amžius.“
Ir jis buvo teisus.
Nes pasirodymas buvo paaugliškas.
Todėl reikalai pagerėjo, kai pražilau.
Visad matysi, kad tą daro suaugęs žmogus.
Tad nusprendžiau: „Gerai, apsirengsiu kostiumą,
užsirišiu kaklaraištį ir nusikirpsiu plaukus.“
Kad atrodyčiau ne kaip hipis iš 7-ojo dešimtmečio,
o naujas žmogus iš 8-ojo.
Tik pažvelkite. Labai jums ačiū.
Žmogus iš ateities.
Labai jums ačiū.
Norėjau parodyti garso efektų.
Komikai naudoja garso efektus, kai pasakoja istoriją,
o kad ji būtų gyva,
panaudoja garso efektus.
Aš ištobulinau. Viską darau tik savo balsu.
Nėra... Gerai atrodau?
Nėra jokių aparatų.
Taigi. Senieji efektai.
Taigi, šįryt atsikėliau ir suvalgiau dribsnių.
Tuomet išėjau ir užvedžiau automobilį.
Pro šalį pralėkė „Hells Angels“ gauja.
KALBA DŽONAS MAKEUENAS
Susipažinom Disneilende,
dirbdami „Magijos parduotuvėje“ vasarą prieš paskutinį kursą.
Iškart susidraugavome.
BILAS MAKEUENAS
Kai jis ėmė rengti pasirodymus, pasakiau broliui:
„Bilai, turi pamatyti Styvą. Jis juokingas.“
VADYBININKAS, „STEVE!“
Žinot, kaip juokiasi Styvas?
Mano brolis pakvietė Styvą pradėti šou.
Jis užsidirbdavo 50 dol. ar 150 dol. per vakarą.
Jis tikėjo Styvu, o Styvas tikėjo Styvu.
Nefotografuokite.
Styvas mažiausiai tikėjo Styvu.
...panaudoti gerą mikrofono techniką, ir tiek.
Ačiū ir labanakt.
Labas vakaras. Aš – Linda Ro...
Pradėdavau visų pasirodymus.
The Carpenters, Mimi Farina, Sonny and Cher, Poco, B.B. King,
Sha Na Na, Merle Haggard.
Black Oak Arkansas.
Nepamenu, kad pradėjau „Black Oak Arkansas“ pasirodymą, bet faktas.
Labai jums ačiū.
Kurį laiką buvo smagu, bet supratau, kad niekur nenueisiu.
Grosiu tik 10 min., nes...
Ačiū, ačiū.
O jei 5 min.?
Už vieną pasirodymą man sumokėdavo 200 dol.,
o kad atvažiuočiau ir grįžčiau, sumokėdavau 250 dol.
Ką darau ne taip?
Kiek besistengčiau,
niekam nerūpėjo.
„Dirt Band“!
Štai ką jis girdėdavo per savo pasirodymus.
Pamenu, stovėdavau scenoje
ir girdėdavau tą triukšmą prieš pasirodymus...
Ir jie pranešdavo: „O dabar – Styvas Martinas“,
ir niekas nepasikeisdavo, niekas neplodavo.
Pradedi savo pasirodymą, o visi vis tiek...
Taip... Tai buvo kova.
Po 30-ies verčiau pasiieškoti kito darbo,
nes... Nenoriu to daryti iki gyvenimo galo.
1975 M. ŽVILGSNIS Į UŽRAŠINĘ
Aspenas, 1974 m. gruodžio 28 d.
„Vakar mirė Džekas Benis,
tad tai – puiki proga pradėti rašyti dienoraštį.
Džeko Benio balsą vaikystėje pažinau vieną pirmųjų,
ir būtent tokį balsą aš norėjau sukurti.“
Nematėt mano žmonos? Ne, nemačiau.
Nė nepažįstu jūsų žmonos.
Tai iš kur žinote, kad nematėte?
Mane esat matęs?
Ne? Tai iš kur žinote, kad tai aš?
Kartais, kaip tą vakarą Niujorke, verkdavau,
žiūrėdamas senųjų komikų pasirodymus viešbučio kambaryje.
Labai norisi šokti.
„Reikėtų padirbėti su kūnu.
Nors neblogai jį valdžiau. Bet juokėsi nedaug žmonių.“
Nes publika 1974 m. buvo siaubinga.
Vėlyvų pasirodymų metu
žmonės šūkaudavo.
Išspausk sultis!
„Ačiū, ne.“
„Tad šiais metais atsiskleisiu.
Rengsiu tik tikrus pasirodymus.
Jokių prastų pasirodymų nedraugiškoje aplinkoje.“
Ir tuomet pirmą kartą pagalvojau: „Reklamuokis. Nepradėk kitų pasirodymų.“
Kai reklamuojiesi, įgyji kitokią jėgą.
Tad nustojau pradėti kitų pasirodymus 500-ams žmonių,
o pasirodydavau 40-iai žmonių.
Žinau negražų triuką, kurį galite padaryti trimečiui vaikui.
Matot, vaikai išmoksta kalbėti, klausydami, kaip kalba tėvai.
Tad jei pasitaiko koks trimetis,
galite padaryti štai ką.
Negražiai kalbėti.
Taigi, jo pirmoji diena mokykloje, jis pakelia ranką:
„Ar galiu įkišti šuns snukį į bananų tyrę?“
Bet tai suveikė.
Dar! Dar!
Vakaro pabaigoje girdėjau, kaip žmonės skanduoja mano vardą.
Ačiū. Labai ačiū.
To jau per daug. Ačiū.
Gerai, šįvakar pamėginsiu nušlifuoti vieną juokelį.
Taigi, ateina žiogas į barą.
Barmenas jam sako: „Turime gėrimą, pavadintą tavo vardu.“
Žiogas klausia: „Turite gėrimą „Fredas“?
Juokas, juokas, juokas.
„Turime gėrimą, pavadintą tavo vardu.“
Žiogas klausia: „Turite gėrimą „Fredas“?
Juokas, juokas, juokas.
Styvas visad stengėsi surasti publiką,
tai čia, tai ten.
Esu matęs pasaulį iš abiejų pusių!
Iš apačios ir aplink.
Ir turiu tik vieną klausimą.
Kur aš?
Priminsime, kad klausotės WRVU Našvilyje.
Kur pasirodysite toliau?
Pareklamuosime jus kaip Džonis Karsonas, kad pasijausčiau kaip JC.
Džoni, būsiu...
KOLEDŽO RADIJAS 1.30 VAL.
Tiesą sakant, nežinau, kur.
Rodos, Raselvilyje. Nė nežinau, kurioje jis valstijoje.
Taip?
Man atsiliepti?
Sveiki, BSU, WPWPW, taip?
Esu matęs jus su strėle galvoje.
- Tikrai? - Taip, įspūdinga.
Jokia strėlė nėra pervėrusi man galvos.
Tai keisčiausia. Turbūt su kuo nors mane painioji.
Taip, jūs eteryje.
- Eteryje? - Na, taip.
- Jis pirmas. - Styvas Martinas?
- Gali būti. - Gali būti?
Esu vakarėlyje Hemingvėjuje.
Tik labai jūsų trūksta.
Merginos, merginos!
Žinot, turiu seksualinę bėdą.
Kokią gi?
Mėgstu vyr. apatinius.
Ką gi!
Kiek žmonių prisimena, kaip prieš keletą metų sprogo žemė?
Matot, nedaug kas prisimena.
Galvotum, kad jau šitai visi tikrai prisimins, bet ne.
Neprisimenate?
Žemė sprogo ir buvo visiškai sunaikinta.
Ir mes pabėgome į šią planetą su didžiuliu kosminiu laivu.
Ir vyriausybė nusprendė nesakyti kvailesniems žmonėms,
nes pagalvojo, kad tai gali...
Judėkime toliau.
Iš pradžių buvo daug koledžo kompanijų. Daug klubų.
M. BERNAS STYVO ADMINISTRATORIUS
Visuose klubuose, kuriuose jis pasirodė, Styvo Martino numerius
cituodavo personalo nariai.
Jis visiems įsikalė į galvas.
Palaukit.
Žinot, parodai įvairiausias keistas situacijas.
Pamenu, vieną vakarą pasirodžiau gal 100-ui studentų.
Mėgstu lingvistiką, ji man artima.
Jei esi komikas profesionalas, privalai žinoti kalbą,
ir, pripažinkime, vieni moka žongliruoti žodžiais, kiti...
nelabai.
Tai nebuvo teatras. Tai buvo patalpa
su nedidele scena, skirta dramos studentams.
Nebuvo užkulisių. Tekdavo išeiti per žmones.
Ir aš baigiau pasirodymą: „Ačiū ir labanakt.“
O jie vis tiek sėdėjo.
Tad aš išėjau ir pasakiau: „Viskas. Jau tikrai viskas.“
Bet jie vis tiek sėdėjo.
Tad ėjau pro juos ir ėmiau kalbėtis.
Neįsivaizduoju, ką jiems sakiau.
Bičiuliai, buvo smagu,
manau, tai – svarbiausia.
Žmonės ėmė manęs klausinėti: „Styvai, koks tavo moto?“
Mano moto.
„Nusijuokti bent kartą per dieną.
Nes diena be saulės šviesos...
yra naktis.“
Išėjau ir jaučiausi tarsi Hamelno fleitininkas,
nes jie išsekė paskui mane.
Galiausiai ėjau su jais gatve
ir kalbėjausi.
Ėjau, o jie sekė paskui mane.
Ir aš priėjau prie tuščio baseino.
Ir pasakiau: „Gerai, visi lipkite į baseiną.
O aš per jus perplauksiu.“
Nuėjau tą vakarą namo ir galvojau: „Kažkas nutiko. Geras dalykas.“
Taip prasidėjo svarbi mano karjeros dalis,
nes aš nulipau nuo scenos.
Aš jau eisiu, jūs buvot tikrai šaunūs.
Vaje, gal truputį paskaitysiu.
IŠĖJIMAS
Viskas tarsi atsivėrė.
M. MULAS KOMIKAS IR DRAUGAS
Jis kviesdavo žmones mėsainių, nupirkdavo jų
kokius 350 ar panašiai.
Matėte vakar?
Buvau su jumis „Krystal“.
Skanūs buvo mėsainiai?
Man neužteko. Per daug žmonių.
Mačiau, kaip kelios padavėjos verkė.
Keliskart tą padaręs,
jis sulaukė skundų iš kaimynų gretimame kvartale.
Jie skundėsi policijai dėl triukšmo,
nes juokėsi šimtai žmonių.
Beje, tarp pasirodymų aš stumdau narkotikus.
Policija? Dieve.
- Lauke. - Šnekučiuojasi.
- Jie – lauke? - Taip.
Jei pasirodys policija, elkitės įprastai.
Klausykit, jei pasirodys policija, užsidėkite balionus
ant veido, ir jie manęs neatpažins.
Dėl to nesijaudinkite. Tai – mano problema.
Gerai, nusiaubkime šią vietą!
Tuomet savininkas pasakė: „Viskas gerai“,
jis pasakė: „Nedaug čia tų Styvų Martinų.“
Tarsi būčiau įžymybė.
Pamaniau: „Ką čia kalbi?“
Buvau skolingas 5 000 dol.
Pasirodymai koledžuose nebuvo labai pelningi,
tad sutikau savaitę pareklamuoti „Playboy“ klubą San Fransiske.
Publika buvo vyresnė, nei buvau pratęs, bet man reikėjo pinigų.
Išsipuošiau, nes tai – ypatingas restoranas.
TIK SU ŠVARKAIS IR KAKLARAIŠČIAIS
Pasakiau muzikantui užkulisiuose:
„Pilna salė prisirinko.“
Jis taip pažiūrėjo į mane ir...
„Kiškutis pristatė mane kaip Styvą Milerį.“
Jie atėjo ne pas mane.
Aš tebuvau priedas.
Šuniukas.
Girdėjau, kaip kažkoks vyrukas pasakė: „Nieko čia nesuprantu.“
Nebuvo smagu. Be abejo.
Mirtis. Komedijos mirtis.
Tai – blogiau nei paprasta mirtis.
Gal aplenkiau laiką.
„Kur tas senasis šou verslas, apie kurį svajojau?
Jau viskas?
Kur mano pagrindinė daina?
Komedijoje svarbiausia – laikas. Nieko nepadarysi.
Jei publika neleidžia tau eiti savo ritmu, viskas.
Žinau juokelį...
„Alternatyvos:
Viską mesti.
Televizija.
Tikėtina proga.“
Trokštu šou verslo.
SVEČIO TEISĖMIS FILMUOTA 1975 M.
Netikiu.
Ei, kodėl turėčiau meluoti?
Taigi, štai ką dariau.
Turėjau numerį, kurį rodžiau 10 metų.
Rodos, laukia už kampo.
Tu stovi su lagaminais, pasiruošęs.
Lauki, kad atvažiuotų autobusas.
„Štai autobusas, tuoj įlipsiu su visais savo lagaminais.“
1975 M. RUGPJŪTIS
Jei atrodo, kad kvailioju,
nenorėjau jums to sakyti, bet...
Šįvakar išeisiu iš šou verslo. Ačiū.
Tai – paskutinis mano pasirodymas.
Tad aš darysiu, ką visad norėjau daryti,
ir nesvarbu – pavyks ar ne,
ar manęs visi nekęs,
pasipils blogi atsiliepimai,
„Nemanau, kad tai buvo geriausias dalykas...“
Taigi, padarysiu, ką visuomet norėjau padaryti...
Buvau tikrai kvailas.
Užtrukau, kol supratau, kad šis numeris tinka ne visur.
„Playboy“ klube jis atrodė keistai.
„The Boarding House“ buvo labai modernus,
ir jį pastebėjo, nes buvo keistas.
Jums kyla minčių padaryti kvailystę?
Didelę kvailystę? Nužudykime ką nors.
Tai buvo kartos bruožas.
Buvo karta, kuri rūkė žolę, bepročiai,
kurie stengėsi suprasti, ką kalbi.
Ir jie nesilankydavo „Playboy“ klube.
Išmaišysiu kortas įžymiuoju karvių metodu.
KORTOS Išmaišyti karvių...
(mesti kortas, išgaunant garsą)
Taigi, koks jūsų ženklas?
Skorpionas. O aš – Jonas. Taigi...
Turi surasti savo publiką.
MAIKLAS ELIJUS
Ir Styvas tą padarė.
Jie sėdėjo salėje. Jie jį dievino.
Prileidžiu į balionus žodžių, ir kai sprogsta...
„Po galais!“
Šuniukas.
Tiesą sakant, tai yra... kontraceptinė priemonė.
Parodysiu, kaip ji veikia.
Matot, jei užsidėsite ant galvos...
niekas su jumis nesikalbės.
Prašyčiau truputį surimtėti.
Scenoje buvo kažkas ypatingo,
ką norėdavai pamatyti.
Taigi, jau atsisveikinsiu.
Ir, žinot, paprastai tiesiog nulipčiau nuo scenos,
eičiau į persirengimo kambarį, bet...
šįvakar to nedarysiu.
Manau, šįvakar...
nuvažiuosiu į Bananalendą.
Šįvakar Bananalende labai gražu.
Ten...
Maži žmogeliukai su apsiaustais ir batukais iš bananų žievės,
važinėja bananamobiliais.
Ir Bananalende labai gražu, nes...
Bananalende teisingi tik du dalykai.
Pirma, visos kėdės yra žalios.
Ir antra, nė viena kėdė nėra žalia.
Štai kur aš važiuosiu.
7-ojo dešimtmečio pabaiga tęsėsi gal iki 1975 m.
Tai buvo labai niūrus laikotarpis,
kai vyrai baltais chalatais tave išveždavo.
Jei ten patekdavai, smagiai pasivažinėdavai.
MENAS JUOKINGAS VYRUKAS, KURIS DARO VISKĄ.
„KEISTUOLIO“ ETIKETĖ STYVO MARTINO NETRIKDO
JIS NEŠA SAVO GERĄ NUOTAIKĄ TIESIAI Į GATVĘ
neaiškus, absoliučiai kvailas numeris,
per kurį juokdamasis imi abejoti savimi.
GALBŪT ATĖJO STYVO MARTINO LAIKAS.
„Boarding House“ tilpo 300 žmonių, tad jokio proveržio nebuvo.
Bet kai salė – sausakimša, jauti, jog kažkas vyksta.
Turėtume būt vieningi.
Todėl nulipsiu pas jus pabūti tarp žmonių.
Nelieskite manęs.
Ir kai autobusas pagaliau atvažiavo, buvo gera.
Nuostabi savaitė San Fransiske, „The Boarding House“ klube.
Stulbinantis ir neįtikėtinas pasisekimas.
RUGPJŪČIO 14 D.
30-AS STYVO GIMTADIENIS
Tai buvo išties pirmas kartas, kai buvau pasiruošęs viskam.
Numeris ėmė lipti.
Ryklys kanda
Savo dantimis, brangioji
Jie balti it perlai
Ryklys kanda
Savo dantimis, brangioji
Jie balti it perlai
Ryklys kanda
Savo dantimis, brangioji
Jie balti...
Vienas juokingiausių žmonių, kuriuos teko sutikti, p. Styvas Martinas.
- Styvas Martinas. - Nieko sau.
Jis sugrįžo čia,
ir aš neįsivaizduoju, ką pamatysime.
Smagu sugrįžti, ir...
Suprantu, kad skambės banaliai, nes visi komikai sako:
„Kaip smagu čia būti.“
Skamba nenuoširdžiai, bet, patikėkite, man tikrai
labai smagu čia būti.
- Šer, tikrai smagu čia būti. - Ačiū.
Jei atvirai, atleiskite, smagu būti čia.
Gerai, tiesą sakant, smagu būti čia.
Štai kur smagu. Atleiskit.
Manau, Styvas labai keistas.
Jis vis rodo tuos keistus, beprotiškus neįsivaizduojamus dalykus.
- Sekundėlę. Palauk sekundėlę. - Ką tu..?
Pasakoji žmonėms tuos keistus beprotiškus dalykus, Džonai.
Smagu būti čia. Nieko sau!
Vaje, pamenu, kaip buvo smagu būti ten,
bet čia tai tikrai smagu.
Jie balti it perlai
Mane visad žavėjo arogancija.
Norėčiau paprašyti. Galėtumėte mane nufotografuoti?
Pamėginkite pagauti natūralią...
Na...
Ėmiau kurti personažą.
Tos kameros – nuostabios, net visiškas idiotas gali...
Absoliutus savimi patenkintas idiotas.
Ėmiau suprasti, jog aš parodijuoju šou verslą.
ADAMAS GOPNIKAS RAŠYTOJAS
Jo numeris nebuvo komedija. Jis rodė, kaip absurdiška
stovėti prieš kitus žmones ir juos linksminti.
Ar kvailai atrodau?
Tai buvo agresyviai kvaila.
Aš save pažeminau?
Ir agresyvaus kvailumo neįmanoma nepastebėti.
Esu įstrigęs šiame eskalatoriuje jau 40 min.
Kai įnirtingai rodai, jog kažkas negerai.
Padėkit!
Jis elgiasi kaip šūdžius.
Ir nori, kad jūs žinotumėte, kad jis tą žino.
Kad visi juoksimės iš to paties šūdžiaus.
Aš nerodau Vegaso numerių.
Matot, Vegase įėjimo mokestis – 15 dol.
Ateini, sumoki, atsisėdi
ir pažiūri apšildymą, kokį dainininką.
Ir jis nuostabus, jis greitai...
Nesupranti nė žodžio, bet nesvarbu,
nes su juo smagu.
Sveiki, ponios ir ponai...
Uždanga kyla, uždekite šviesas
Gerai, o dabar pristatysiu grupę.
Frenkas – mano senas geras draugas.
Semis Deivis Jaun. – mano senas geras draugas.
Labai smagu būti... čia.
Ryklys kanda...
Styvas Martinas, irgi mano senas geras draugas.
Smagu būti čia!
O dabar metas trumpam šokiui. Pradedam!
Atėjo Semis. Jis mane palaikė.
Nežinojau, kaip elgtis,
nes mūsų namuose apsikabinimų nebuvo.
Turėjau apsikabinti? Nežinau.
Seniai taip nesijuokiau, kaip dabar
tas 5 ar 6 minutes.
Tikrai. Nuostabu. Tikrai labai juokinga.
Jaučiau, tarsi vienas neščiau tą naujosios komedijos plakatą...
1975 M. SPALIO 11 D.
Tiesiogiai iš Niujorko – „Šeštadienio vakaras“!
Pamačiau „Saturday Night Live“ ir pagalvojau: „O, ne.“
- Norėčiau... - Norėčiau...
sušerti tavo pirštus...
erniams.
Tą daro dar kažkas.
Žinojau jį iš tų laikų, kai jis rašė „Smothers Brothers“,
o aš tuo metu rašiau „Laugh-In“.
Rodos, ėjome žaisti futbolo.
Vėliau mudu su Lili Tomlin pamatėme jį, rodos, kažkur Los Andžele.
Vyruti, nori parūkyti šito šūdo?
Ne, nenoriu marihuanos.
Marihuana? Tikras šūdas.
Tuo metu buvau tikrai naivus.
Žmonės manęs klausdavo: „Nori pašniaukšti?“
Ir aš sutikdavau.
Pamaniau: „Tikrai kažko nesuprantu.“
Mes naudojome tikrai gilią politinę satyrą.
O Styvas jos nenaudojo.
Žinot, laida buvo labai populiari.
Mes buvome ant bangos.
Šiek tiek mokėjau piešti,
bet niekam nerodžiau.
Norėjau pažįstamų veidų,
taigi, Styvas rizikavo.
Ponios ir ponai, Styvas Martinas!
Man rizikos reikia kaip oro.
Jei nejausi įtampos, kaip tuomet jausiesi gyvas?
Gal tik keliskart gyvenime
pagalvojau: „Palaukit, dabar tai pamatysit.“
Dažniausiai galvodavau: „Tikiuosi, viskas praeis gerai.“
Varge, niekad nepamiršiu, kaip buvo gera ten.
Gerai, dabar jau tęskime.
Atsiprašysiu.
Ką gi.
Mes jau eteryje? Taip. Gerai, gerai.
Pasirodymo pradžioje visuomet mėgstu padaryti neįmanomą dalyką.
Tad dabar įtrauksiu šį stalelį į plaučius.
Po galais. Gerai.
Šito dažnai nepamatysite.
Pristatau Fidofleksą, skaitmeninį sarginį šunį.
O dabar metas „Jeopardy 1999“.
Šmaukšt! Šmaukšt!
Ne, turiu...
Šmaukšt!
Pamenu, galvojau: „Oho, kiti žmonės“.
Mėgstama vieta?
Dalmantinų salos netoli Jugoslavijos kranto.
Pietinio? Truputį link žemyno?
Virš 30 laipsnių platumos!
15 metų dirbau vienas.
O dabar vaidini, žiūri kitam žmogui į akis,
matai jose kibirkštį, pats irgi švyti.
Labai geras jausmas.
Bandžos – laimingi instrumentai. Tikrai.
Labai tinka tokiam komikui kaip aš, jos laimingos.
Galima...
Žmogžudystė ir mirtis Sielvartas ir netektis
Gerai, dar truputį pagrosiu, ir tęsime šou.
Galite priartinti? Parodykite pirštus, gerai?
Deivai? Deivas Vilsonas yra režisierius.
Norėčiau pradėti nuo vaizdo stambiu planu. Gerai?
Generalinės repeticijos metu viskas pavyko, atleiskit.
Atsiprašau. Gerai, tuomet pagrosiu kažką kita.
Viskas gerai. Suprantat, apie ką aš?
Tik...
Kai paprašai ir tikiesi gauti,
tokie dalykai labai išblaško atlikėjus.
Ir... Atleiskite, jei atrodau piktas, šiek tiek ir esu.
Nes tokie dalykai skaudina. Suprantat, apie ką aš?
Skaudu žmonėms, kurie žiūri pasirodymą, o aš, atlikėjas,
ateinu ir negaliu gauti ko? Nedidelės paramos. Suprantat?
Komanda negali man padėti?
Atsiprašau.
Atleiskite, man pikta.
Atleiskite.
Grįšime po reklamos.
Kitą dieną manęs laukė pasirodymas, pirmadienį.
- 15-a, Styvai. 15 min. - Ačiū.
Paklausiau: „Kiek ten žmonių?“
Jis atsakė: „7 000.“
Nustebau.
Tas poveikis nusirito kaip banga.
„Kažkas pasikeitė.“
Ačiū. Turėkit.
Teleobjektyvas.
Viskis.
Atpažįstate jį?
Jis keliskart vedė „Tonight Show“.
Kur Styvas Martinas? Noriu jį sugundyti.
8-ojo dešimtmečio viduryje
jis tarsi viską nušvietė.
Bus tikrai labai smagu.
GERIAUSIAS BANANALENDO BANANAS
Esu klajoklis.
Šaunuolis, Styvai! Gerai varai.
Komikas,
įnešęs šviežio oro gūsį – Styvas Martinas.
Kaip žinote, scenoje jis tampa
pašėlusiu bepročiu.
Pirmą kartą broliai čekai visiems patiko.
Esame du pašėlę bepročiai.
Mes netgi pamiršome.
O kai kitą kartą atėjau vesti laidos, Denis sako: „Padarykim dar vieną.“
Staiga atsirado numeris...
Jis eidavo pažiūrėti jo pasirodymų.
Eidavome į teatrą, o žmonės stovėdavo už durų.
Negalvojau, kad jis ką nors apšildo,
bet kai pastebėjau triušių ausis, supratau:
„Vaje, viskas skirta jam.“
Gana smagu matyti žmones salėje,
su strėlėmis ant galvos, kurias pasidarė patys.
Tai, žinoma, profesionalus modelis...
Pagamintas Vokietijoje, kainavo 150 dol.
Bet... man tinka!
Nes esu pašėlęs beprotis.
Jūs tuo turbūt labai džiaugiatės.
Tikrai, nes Styvui visi ploja atsistoję.
- Taip nutinka labai retai. - Taip, buvo...
Prieš šešis mėnesius bomba tiesiog sprogo.
- Taip. - Ir esu dėkingas,
- pasimetęs, bet labai laimingas. - Taip.
Mums dabar smagu, ei!
Didžiausias pokytis buvo tas, pasirodau tose vietose,
kur įmanoma išeiti drauge su publika.
Pamačiau, kad jie stovi gatvėje,
lipa ant automobilių ir pasakiau: „To per daug.“
Tai tikrai per daug pavojinga.
Anksčiau pasakodavau juokelius apie žolę.
Dabar to nedarau, nes...
taip gimsta mitai, o aš nerūkau žolės.
Nieko nevartoju, nekenčiu tokių žmonių...
Vieną vartoju, ir gal esat apie jį girdėję.
Jis – naujas. Nežinau, ar turit.
Naujas dalykas... Jis sumažina.
Iki tiek.
Galite pasireklamuoti.
Ar tai – paruošti komikų pasirodymai?
Ne, tai spontaniška. Visi albumai skirtingi.
Kad mane kur. Kiek išleista? Milijonai?
Taip. Įrašiau milijoną.
Ir jie visi skirtingi.
Styvas Martinas. „Sumažėkim“.
Juose – juokingi numeriai.
Galite klausyti jų namuose.
Viskas.
Ir sėdžiu sau namuose su draugais...
sėdime sau, ir kažkas pasakė:
„Ei...
Sumažėkim.“
Mano brolis įrašė visus savo albumus prieš „Saturday Night Live“,
prieš „Tonight Show“, ir jie gulėjo kokius dvejus metus.
Dabar žinau, kad už vairo geriau nesumažėt.
Bet neseniai važiavau ir pagalvojau: „Velniop.“
Taigi, vairuoju...
POPULIARIAUSI ĮRAŠAI
STYVAS MARTINAS SUMAŽĖKIME
Savo rankose laikau pirmąjį platininį komiko albumą istorijoje.
Platininis reiškia, jog parduota milijonas kopijų.
Garbė sužinoti, kad pardavėte milijoną albumų,
bet kartu keista suprasti,
kad šalyje yra milijonas bepročių.
Jų tikrai daugiau nei milijonas.
Tik jie po truputį apie jus sužino.
Styvas to nesitikėjo.
Jis pardavė 9 mln. albumų.
PAGALIAU!
KIEČIAUSIAS KOMIKAS AMERIKOJE
Ir kaip atrodo jūsų diena?
Na, ką šiandien veikėte „Good Morning, America“?
- Vedžiau laidą. - Vedėte laidą.
Tuomet nuskridome į Vašingtoną.
Du pasirodymai „Kennedy Performing Arts“ centre.
Po pasirodymo paklausiau vadybininko:
„Įdomu, kiek uždirbau?“
Jis atsakė: „25 000.“
Apsidžiaugiau.
O jis pridūrė: „Antrasis atneš dar daugiau.“
Tada grįžtame čia ir vykstame į...
Rodos, Bostoną kitą dieną,
tad per 60 dienų aplankome 50 miestų.
Kiek čia jūsų?
Du, keturi, šeši, septyni,
aštuoni, dešimt, 11, 12, 13,
dar, 16, 17.
Dar vyrukas prie baro. Vadinasi, 18.
Tad aš dar... Ar dar pabūti, ar..?
Ne, turbūt jau užteks, juokinga.
Styvas Martinas išparduodavo visus bilietus dar nepasibaigus reklamai.
O tuomet eidavome į restoranus
ir girdėdavome, kaip žmonės kalba ištraukomis iš jo pasirodymų.
Manau, jiems patiko priklausyti grupei.
Tai buvo kultūrinis reiškinys.
O, ne, labai norisi šokti!
Ir mes nenaudojome jokios vaizdo projekcijos ar panašiai.
O buvo 20 000 žmonių. Jie suprato.
Manau, nutiko štai kas –
medžiaga nebebuvo tokia svarbi, svarbesnis buvo veiksmas.
Kai tekdavo stovėti ant pirštų galiukų.
Kur buvo svarbus kiekvienas judesys.
Kur neliko nieko nereikalingo.
Tu diriguoji publikai.
Gerai. Norėčiau...
1977 metais jis išpardavė visus bilietus į 60 pasirodymų.
Praėjusį mėnesį vienas surengė koncertą P. Kalifornijoje
prieš 9 000 gerbėjų Anaheimo konferencijų centre,
visai netoli savo gimtojo miestelio Garden Grouvo.
Prieš kokius 17 metų stovėjau gatvėje priešais Disneilendą
ir pardavinėjau turistų vadovus už 25 centus.
Ir... Manau, vienas iš labiausiai mane jaudinančių dalykų yra galimybė...
nesugrįžti limuzinu,
o sugrįžti pasimatyti su senais draugais,
lygiai kaip tuomet...
Styvai, čia vienas tų draugų.
Tikrai? Meskit jį lauk.
Kartą sėdėjome jo namo Aspene prieangyje.
Ir jis pasakė: „Geras gyvenimas.
Mes ką tik parašėme puikią komediją.
Tu turi gero vyno butelį. Gražus saulėlydis.
Geriau nebūna.“
Pamenu, pagalvojau: „Ne. Tikrai būna.
Noriu... Merginos.“
Kaip Styvui Martinui sekasi meilėje?
Na...
Jūs vedęs? Jus traukia moterys? Jūs pamišėlis?
BALANDŽIO 1 D. TURAS
Pagalvokite. Sakykime, vesčiau
ir sakyčiau: „Išvykstu į turą trims mėnesiams,
kada nors pasimatysime.“
Niekad negyvenau namuose.
Mitas apie pramogų pasaulį.
Galvoji, kad sutiksi daug merginų, bet nesutinki.
Būsiu šiame mieste 9 dienas,
per mažai, kad ką nors geriau pažinčiau.
O trumpi nuotykiai manęs nedomina.
Manau, turi gerai pažinti kitą žmogų,
netgi mylėti jį, ir tik po to
imti jį išnaudoti ir žeminti.
Ar galiu jus pabučiuoti?
Taip.
Gerai.
Turėsiu tai galvoje.
Jaučiu, kad nemėgstate atsiskleisti,
kad prie Styvo Martino sunku prieiti arti.
Tačiau jūsų įvaizdis sako:
„Esu pamišėlis, padarysiu bet ką.
Nusimausiu kelnes ir bėgsiu pavedžioti šuns.“
Taip.
DANTŲ PASTA NAGŲ LAKAS
Sakyčiau, jei darai tą versle,
sėdi prie didžiulio elegantiško stalo su gražiu vaizdu,
jei prasimuši į šou verslą, galiausiai užsėdi ant dramblio.
Pamenu, kalbėjau su Karlu Gotlibu, ir jis pasakė:
„Žinai, kai TV aktorius įeina į kambarį, visi ima jo klausinėti:
„Kaip sekasi? Ei... Mes tave mylim, bla bla.“
O kai įeina kino filmų aktorius, visi nuščiūva...
Ir man tai visai patinka. Daro įspūdį.
Styvai, tu verčiau susiimk.
Gavai gerą pasiūlymą vaidinti kine.
Tikrai?
Kokiame filme?
Pereiti iš scenos komiko į kino filmus – protinga.
Net jei parodyčiau geriausią savo šou,
kitą dieną jo jau nebebus. Viskas.
Oi! „Po galais!“ Ką?
Be to, turėjau skristi į Floridą.
Bet filme gali būti septyni dubliai,
kol viskas bus taip, kaip reikia,
ir tuomet filmas atsidurs Floridoje.
Puikus pasirinkimas.
Tai ne pirmas filmas.
Vaidinau „Vėjo nublokšti“.
Taip pat „Uoste“.
- Tikrai? - „Geismų tramvajuje“.
Ir dabar – filme „Kvailys“.
Viskas prasidėjo nuo „Bananų bulvaro“.
Jis apie vyruką, kuris negali gyventi čia,
tad išsikrausto iš proto ir pereina į Bananalendą.
Turėjau 17 variantų.
Tai... Jų nepagaminsi, tiesa?
Parašiau, du kiti geri rašytojai – Karlas Gotlibas, kuris parašė „Nasrus“.
Apie žuvį.
KALBA KARLAS GOTLIBAS
Ir Maiklas Elijus, puikus komedijų rašytojas.
Dalinu interviu apie savo romaną.
Visi klausinėja apie „Kvailį“.
„Kuri vieta jums labiausiai patinka?
Kaip sekėsi rašyti su Styvu Martinu?“
Noriu parduoti savo knygą.
Jis nekenčia šitų skardinių!
Nelįskit prie skardinių!
Gal galite paaiškinti, apie ką tai?
Kai pamačiau užbaigtą filmą,
nuoširdžiai nesupratau, apie ką jis.
Ten irgi yra skardinių!
Vienas draugas paklausė: „Ar patiko?“
Atsakiau: „Labai. Jis pasakoja apie patį naiviausią žmogų.“
Dar skardinių!
Dvėsk, šunsnuki!
Styvas Martinas, patraukliausias komikas,
ką tik žengė didžiulį žingsnį į didįjį ekraną,
debiutuodamas filme „Kvailys“.
Tikras hitas nuo pat pirmosios dienos.
PASAULINĖ PREMJERA „KVAILYS“
Žinot, Styvas truputį nervinosi, tik neparodė to.
Pirmoji verslo aksioma: „Neparodyk, kad prakaituoji.“
Stovėdamas ant scenos galvojau:
„Žinau, kas dabar esu. Esu katinas.“
Oi! Duokit, duokit!
Arba „Aš esu R. Krambas.“
Visad maniau, kad pasirodai, kaip nori pasirodyti.
Nori atrodyti protingas, atrodai.
Nori atrodyti kvailas, atrodai.
Nori parodijuoti, parodijuoji.
Vaje, kokios ten geros vietos.
Šou prasidėjo!
Eidavau paskui jį...
ir matydavau, kaip žmonės į jį žiūri ir negali patikėti.
„Eina sau, čia Styvas Martinas.“
NEGROŽINĖ LITERATŪRA
Taip, surenki daugiau nei „Fleetwood Mac“.
Kalbu apie tas pačias vietas.
Pamirštame, kad 8-ame dešimtmetyje
Styvas nebuvo sėkmingas komikas, jis buvo kaip roko žvaigždė.
Jis buvo pirmasis komikas, pasirodęs stadionuose.
Buvo labai neįprasta ir keista.
Buvo... Apimdavo panika.
Nes gyvenime jis būdavo vienas.
Tris dienas pasirodėme Nasau koliziejuje.
45 tūkstančiai.
Jūsų gyvenimas – aukštumoje.
Tai dabar galiu tik nusiristi žemyn.
Styvai!
Gerai, nusiraminkit, nesusižeiskit.
Galite pasirašyti ant cigaretės?
Publikos dydis niekad nekėlė bėdų.
Tai buvo manija.
Esu truputį nusivylęs, kad nėra daugiau fotografų.
Štai.
Galvojau, kad esu komikas.
Bet iš tiesų buvau vakaro vedėjas.
Gerai, taip. Dabar pakartokime neprisitaikėlių priesaiką.
Pažadu pasikeisti.
Pažadu pasikeisti!
Pažadu, kad būsiu unikalus.
Pažadu, kad būsiu unikalus!
Pažadu nekartoti to, ką sako kiti žmonės.
Gerai! Taip.
NA, ATSIPRAŠAU!
Buvo laikotarpis, 1975 m., 1976 m.,
kai, manau, buvau išties juokingas.
Tačiau iki 1980 m. tai nebebuvo nauja.
KODĖL ESU TOKS TROŠKTAMAS PIRKINYS?
Paskambini diskžokėjui ir sakai:
„Sveiki.“ O jis...
Kai skrendu lėktuvu,
skrydžio palydovės, taip sakant, stengiasi sužavėti.
Suprantat, apie ką aš? Jos gražiai kalba,
vis kartoja: „Atsiprašau.“
Juokinga, tiesa?
Ar ateis tikrasis Styvas Martinas?
Jo nebuvo matyti,
tačiau susirinko daugiau nei 100 besižavinčių Styvu Martinu.
Bet man tinka, nes esu pamišęs beprotis.
Štai. Gerai. Smagu, vaikučiai?
Na, atsiprašau!
Atsiprašau!
- Atsiprašau moi! - Atsiprašau!
Atsiprašau!
Nusuksiu jam galvą, prisiekiu!
- Noriu užduoti rimtą klausimą. - Gerai.
- Jūs dabar surimtėjote. - Taip.
Dabar uždirbate daug pinigų. Ar esate
laimingesnis, nei buvote prieš 5 metus,
kai pinigų buvo mažai?
- Apskritai palyginkite. - Laimės už pinigus nenupirksi.
Suprantu, ką norite pasakyti. Negalite nepajuokauti.
Ne, aš rimtai.
- Tikrai laimės nenusipirksi. - Taip.
Asmeninės bėdos niekur nedingsta.
- Taip. Ar turite... - Nenusipirksi išeities...
Turite asmeninių bėdų? Apie kurias galėtume pakalbėti?
Kai ėmėme apie tai kalbėti, prišlapinau į kelnes.
Čia?
Viskas gerai, mes...
Kartą persirengimo kambaryje buvo ir jo tėvas.
Styvas įėjo po nuostabaus valandos ir 5 min. pasirodymo,
o jo tėvas sako: „Žinai, kas buvo negerai?“
Žodžiu, aš išsliūkinau lauk.
Nes pasirodymas buvo tobulas.
Sakykime, noriu padaryti kažką ypatingo.
Mano tėvai šiandien irgi čia sėdi, ir... Norėčiau juos pristatyti.
Jie buvo mano tėvai visą mano gyvenimą. Ir...
Šeima niekad nebuvo mano tikslas.
Man nebuvo rodoma, kad tai kažkas nuostabaus.
Ir...
Nežinau, ar teisingai išsireikšiu, nes tai...
tai įprastas dalykas daugeliui žmonių, bet man nebuvo.
Nebegaliu daugiau šypsotis.
Tai... Iš vienos pusės, jauti tą augančią meilę.
Bet viskas ne taip, kaip tikėjaisi.
Ima didėti nerimas.
Kartą Styvo paklausiau: „Nesijauti pakylėtas, kai šou baigiasi?“
Jis pažvelgė į mane ir tarė: „Ne, nelabai.“
Pamaniau: „Oho, tai labai neįprastas dalykas atlikėjui.“
Buvau labai atsiskyręs ir vienišas.
Tu tikrai negali išeiti į lauką.
Labai sunku surasti laiko pabūti vienam, nebent esi visiškai vienas.
Suprantat.
Ta tavo ramybė nėra tavo.
Nori patikti žmonėms.
Tačiau kažkaip tampi žiaurus.
Labai lengva blogai interpretuoti.
„VISA TAI... MAN...“ STYVAS MARTINAS
Žinot, Vegase matydavai apšviestas būdeles.
Ir aš pamačiau tuščią.
Vėliau draugas komikas pasakė:
„Gal kažkas tiesiog neatėjo.“
Bet man rezonavo su mano liūdesiu.
Ir aš tik nenorėjau matyti. Nenorėjau nuriedėti nuo kalno.
Ir man nereikia šito! Man nereikia viso šito!
Nereikia tavęs. Nieko nereikia.
Pasirodymas iš esmės buvo koncepcija,
ir kai ją suprasdavo,
daugiau nebebūdavo ką vystyti.
Aš tarsi pats susikūriau sau aklagatvį.
Jaučiau, tarsi sėdėčiau scenos komikų greitajame traukinyje.
O iš kitos pusės važiavo greitieji traukiniai, vadinami filmais.
Turėjau išlipti iš scenos komikų ir persėsti į kino filmų traukinį.
Ir pamaniau: „Teks pradėti iš naujo.
Galiu tapti visiškai nauju žmogumi.“
1980 m. rugpjūtį Styvas užbaigė savo turą.
Jis buvo populiariausias visų laikų komikas šou versle.
Jis niekad nebepakartojo savo pasirodymo.
Pasirodymas kuriamas.
Savo pasirodymą kūriau 15 metų, kol jis išties prilipo.
Kodėl anksčiau nemetėt?
Per daug kvaila.
PABAIGA
Na, ne.
Deja, istorija tęsiasi.
IŠVERTĖ AKVILĖ KATILIENĖ