Cik maksāja biļete?
- Piečuku. - Piecus dolārus?
Labi, naudu samaksājāt, sagaidāt profesionālu izrādi,
tādēļ neizniekojam laiku.
Sāksim ar profesionālu šovbiznesu. Aiziet!
Ziniet, ko es...
Ieslēgts? Šis mikrofons ir ieslēgts?
Dzirdat? Labi, piedodiet.
Mīliet mani!
Viss ir pilnībā spontāns un bez jebkādas izmēģināšanas.
Pilnībā neizmēģināts.
Neizmēģināts.
Tātad...
Kas jums vainas, cilvēki? Jums nav humora izjūtas?
1. SAVULAIK
Čau.
Stop!
Man ir kas padomā. Varam iefilmēt vēlreiz.
1979. GADS
Šis vīrs cilvēkus padarīja tik laimīgus.
DŽERIJA SAINFELDA BALSS
Viņš ir viens no apbrīnotākajiem komiķiem, kādi jelkad bijuši.
Šķita, ka viņš pārstāv 60. gadu maiņu.
DŽONA MAKJŪENA BALSS
Lūk, kas tāds, ko bieži neredzat.
Viņš varēja būt nenopietns.
Es iedomājos par ko tādu,
kas pilnībā izputinātu šovbiznesu,
Iedomājaties, ja cilvēkiem divu roku vietā
būtu viena roka rumpja vidū.
Tas izputinātu šovbiznesu, jo kā gan skatītāji aplaudētu?
Būtu šādi...
MUMS IR TIK JAUTRI!
Viņš no jauna atklāja stāvizrādes.
LORNA MAIKLSA BALSS
Tā bieži nenotiek.
Viņš neuzskatīja panākumus kā pašsaprotamus.
Nemitīgi domāju: "Šādi vienkārši nenotiek."
Bet notika.
Un vēl kas. Ja nopirkāt manu albumu
un sagaidāt, ka izpildīšu jokus
no albuma, bet tā nenotika,
nu, atvainojiet!
Arlabvakaru!
Manuprāt, ja man būtu palīdzēts ar padomu...
...man nekas nebūtu izdevies.
Es ļoti gribēju būt uz skatuves.
Kad ieraudzīju skatuvi, manas acis iemirdzējās.
Un es iztēlojos, kā es uz tās stāvētu.
Es gan varu jums garantēt, ka man nav talanta.
Vispār nekāda.
Tādēļ nācās meklēt apkārtceļus, lai nokļūtu uz skatuves.
Man bija 10 vai 11 gadi,
kad sapratu, ka varu aiziet uz burvju lietu veikalu, nopirkt triku,
pateikt – "labvakar, dāmas un kungi" –
un pēkšņi attopies šovbiznesā.
Neiztraucieties, ar dekorācijām viss labi.
Centos būt nopietns burvju mākslinieks.
Bet nepagāja ilgs laiks, līdz sapratu...
Kad teikšu, ka lidos gaisā, tā arī notiks.
"Ak, tā. Skatītājiem patīk, kad triki nenostrādā."
ORINDŽAS APGABALS, KALIFORNIJA, 1955. GADS
Mana dzīve tā īsti nesākās pirms desmit gadu vecuma.
Kāds draugs teica: "Klau, Disnejlendā pieņem darbā bērnus."
Es atbildēju: "Ko?"
Tieši tā, Disnejlendā iespējams itin viss.
Desmit gadu vecumā, kad neko īsti neesi redzējis,
puķēs ieraudzīt Mikimausu bija brīnišķīgi.
Redzēju stacijā piestājam vilcienu, un... un...
...un visi tie tēli, atrakcijas, raķetes.
Viņi man tūlīt pat piešķīra darbu pārdot Disnejlendas ziņu lapu.
STĪVS! (PATIEŠĀM)
Neviens to negribēja pirkt.
Taču pats galvenais bija, ka 9.00 no rīta beidzu darbu,
un atlikušo dienu parkā varēju pavadīt par velti.
Bieži skatījos mūziklu Golden Horseshoe Revue.
Tur bija komiķis vārdā Volijs Bogs.
Pirmais komiķis, kuru dzirdēju dzīvajā.
Lūk, spēlmaņa draugs.
Ar šo vienmēr vari vairot savu bagātību.
Tās nepievils. Niagāras ūdenskritums.
No Kanādas puses.
Sasalis Niagāras ūdenskritums.
Viņa uzstāšanos redzēju simtiem reižu.
Kas vēl tev labs?
Parasti cilvēki balonu piepūš šādi.
Tā pūš vidēji parasti cilvēki.
Un šādi dara nepacietīgie...
Dzirdējāt par rozā ziloņiem? Lūk, krāsains zilonis.
Tas izskatās šādi. Lūk, zilonis.
Nekas jau tāds. Labi redzu pēc aplausiem. Un tagad...
Sēžot skatītāju rindās, iedomājos,
ka viņam paliktu slikti.
Un kāds prasītu: "Vai kāds prot šo izrādi?"
Es būtu momentā gatavs.
Kā tevi sauc?
Tev ir vārds?
Tā bija Disnejlenda, tāpēc tas nebija normāls darbs.
MELINDAS DOBSAS BALSS STĪVA MĀSA
Šķiet, dažreiz nopelnīja pa kādai monētai, bet viņam bija vienalga.
Viņš dievināja savu darbu.
Tā viņam bija lieliska iespēja izrauties,
jo viņš bieži cieta no mūsu tēva neiecietības.
Viņš to vien darīja kā kliedza uz viņu.
Es neatceros nevienu apskāvienu.
Es... neatminos mīļumu.
Atminos, bērnībā teicu:
"Man bija tik laimīga bērnība. Tik laimīga, tik priecīga."
Vēlāk gan sapratu, ka tā bija tikai ārpus mājām.
Par laimīgāko vietu uz Zemes - Disnejlendu.
Vēlāk strādāju Burvju veikalā.
MERLINA BURVJU VEIKALS
Tas darbs mainīja manu dzīvi.
Iespēja visu dienu rādīt trikus?
Tas bija kā mans sapņu piepildījums.
Ar laiku spēju to paveikt labi.
Mums bija dažādi joki.
Zaķu ausis un bultas, kas izšautas cauri galvai.
Rādījām trikus, kā arī stāstījām jokus.
KLUSUMU! UZSTĀJAS ĢĒNIJS...
Manam draugam, Džimam Bārlovam, bija smieklīga runa.
Piegāja pie klientiem un teica:
"Varu paņemt jūsu naudu? Tas ir, varu palīdzēt?"
Es nošpikoju no Džima.
Kad kāds kaut ko pirka, teicu:
"Tā kā šodien esat mūsu simtais klients, saņemsiet bezmaksas maisiņu."
Tādas muļķības. Bet tā bija Disnejlenda, un man bija 15 gadi.
Brīnumainais burvis, Mārtins! Sagaidām ar aplausiem!
Uzstājos vecāku spēļu vakaros, skautu pasākumos.
Nekas tāds. Labi redzu pēc aplausiem.
Mēs ar Džimu Bārlovu izdomājām simtiem joku.
Uzliksiet burvju mūziku?
Pamatā joki ir zagti un aizlienēti.
Gribēju atgādināt, ka droši varat smieties.
Ja gribat iet prom, durvis ir ciet.
Šķita, ka visu mūžu tā uzstāšos.
Es teicu maģisks, nevis traģisks.
Aiziet! Viens!
Divi!
Un trīs!
1963. GADA IESPĒJAS 1. Anaheimas mākleru Ziemassvētki
Bieži dzirdu ieteikumu - "esi tu pats".
Bet kas zina, kāda ir cilvēka īstā būtība?
Es nezinu.
PIEZĪMES IESĀKUMS - PROGNOZES
"Labvakar, dāmas un kungi, skauti.
Esmu šīvakara pasākuma burvju vadītājs.
Esmu Stīvs Mārtins, jūsu šīvakara pasākuma burvju vadītājs.
Paņem līdzi vizītkartes. Iedod dažas galvenajam.
Neizstājies pasākumos bērniem jaunākiem par astoņiem gadiem.
Kolosāla izrāde, brīnišķīga. Bija daudz smieklu.
Sanāca ķibele ar burvju piederumu, bet neviens to nepamanīja."
NOMIERINIES, NETRĪCI
Tu vari izvēlēties savu personību, kļūt par tādu uz skatuves.
Vari būt tāds, kāds vēlies.
- Vari kaut ko uzspēlēt? - Jā, protams.
DUSTY'S ATTIC, 1966. GADS
Nē, tā to nespēlē, Teks.
Nu, labi. Šādi?
- Nē. - Nē.
Atminos, ka nonācu līdz atziņai:
"Šķiet, burvju šoviem nav liela potenciāla.
Man ir lielākas iespējas ar komēdiju."
Uzstājoties televīzijā... Pareizi.
Uzstājoties televīzijā, daudzi mākslinieki uztraucas.
Es neuztraucos.
Negribu, lai kāds domātu, ka man tā ir.
Ja kāds domātu, ka uztraucos, mirtu.
Es dievināju Džeriju Lūisu.
Dievināju Lorelu un Hārdiju.
Nikolss, Meja bija kā mūzika manām ausīm.
Atceries, ka mammīte tevi mīl.
Es tevi arī, mammīt.
- Atā, mīļais. - Atā, mammīt.
Bija arī Lenijs Brūss,
Bobs Ņūharts, Čārlijs Čaplins, seriāls I Love Lucy,
Džeks Benijs, Denijs Kejs, Bobs Houps, Reds Skeltons,
Pīters Selers, Stīvs Alens, Džekijs Glīsons,
taču man ar viņiem nekā nebija kopīga.
Ticat, ka varu šo dziesmu nospēlēt otrādi?
Nē. Vari?
- Gribat redzēt? - Jā.
Skatieties.
Dzīvoju Orindžas apgabalā, kas bija kādus 16 000 km no Holivudas.
Man nebija joku.
Jutos neērti bez palīglīdzekļiem.
Es tā vienkārši stāvētu un stāstītu?
Kā lai pārtopu par komiķi?
ATRAKCIJU PARKS KNOTT'S APELSĪNU IEVĀRĪJUMS
18 gadu vecumā strādāju nelielā, jaukā teātrī,
atrakciju parkā Knott's. Tur bija teātris "Putnu būris"
Es tur satiku meiteni,
mēs iemīlējāmies, kā jau to mēdz darīt 18 gadu vecumā.
Viņu sauca Stormija Šerka. Viņa kļuva par kristietības vēstnesi,
viņa ir veiksmīga rakstniece.
STORMIJA OMĀRŠANA OUT OF DARKNESS
Tad viņa tāda vēl nebija.
Viņas gars vēl nebija apgarots.
Viņai interesēja zināšanas, mācīšanās.
Viņš bija gatavs uz visu.
STORMIJAS ŠERKAS BALSS
Es gribēju padalīties ar grāmatām, kas būtiski ietekmēja manu dzīvi.
Viņa pārliecināja mani izlasīt grāmatu The Razor's Edge.
Tajā ir stāsts par vīru, kas meklē patiesību.
Nevar būt patiesas laimes, līdz cilvēki apjautīs,
ka tā nāk no tiem pašiem.
Es nevaru atstāstīt sižetu.
Zinu to, ka "man vajadzētu interesēties par dzīves jēgu".
Es viņu iedrošināju. Teicu: "Stīv, tu esi tik atjautīgs.
Tev jāstudē. Tā uzzināsi, kas tu esi.
Tā uzzināsi daudz kā par sevi un pasauli."
Tādēļ pieņēmu ievērojamu lēmumu.
Pieteicos studijām Longbīčas Universitātē, sāku studēt filozofiju.
Filozofijā viss tiek sadalīts mazos gabaliņos.
Viss tiek rūpīgi pārdomāts.
Itin viss. Un man tas patīk.
Sajūta, ka tu varētu kaut ko atrisināt, ir debešķīga.
Tādēļ sāku domāt par vienīgo manā dzīvē, kas bija komēdija.
Es nedomāju, vai pastāv Dievs,
bet gan prātoju, kā labāk sasmīdināt.
Atminos, ka par būtisku joku sastāvdaļu
uzskatīju vizuālus indikatorus.
Tieši tā, redziet?
Gribēju jums teikt...
Es gribēju kļūt par ateistu.
Ilgi neizturēju - viņiem nav svētku.
Tās lietas, ko komiķi dara, lai signalizētu par joka beigām,
un neatkarīgi no smieklīguma pakāpes, bija kā vienošanās ar skatītājiem.
"Labi, tagad mums jāsmejas."
Piemēram, joka izskaņa.
Droši vien lasījāt, kur Elviss Preslijs nokārtoja armijas medkomisiju.
Tagad jūtaties drošāk, vai ne?
Stāstot stāstu, tu veido spriedzi.
Elviss ir visai muzikāls.
Kad ārsts ar āmuriņu uzsita
pa ceļgaliem, atskanēja dziesma Don't Be Cruel.
Ar joka izskaņu atbrīvo spriedzi. Un visi skaļi saka...
Tie nav īsti smiekli.
Tādēļ nodomāju: "Un ja radītu spriedzi, bet nekad to neatlaistu?
Vai gūtu īstus smieklus?"
Tādus smieklus kā draugu bariņā, kad trūkst elpas un sāp sāni.
Šeit nav savstarpējas vienošanās. Mēs tikai smejamies.
Tad nebija nekādu indikatoru.
Nekas neliecināja, ka "tas ir joks". Tu vienkārši ķiķini.
"Par ko mēs smejamies?" "Es nezinu."
Man bija teorija.
"Kas notiktu, ka izņemtu indikatorus, bet turpinātu joku?"
Skatītāji paši meklētu vietas, kur smieties.
Un tā mēs nonāktu pie domām, ka šis ir tik stulbi, kā dēļ nāk smiekli.
Vai arī pie tā, ka patiešām ir smieklīgi.
Vai arī smejoties par iepriekšējo joku.
Un tā nonākam līdz dabiskiem smiekliem bez vienošanās ar mākslinieku.
Es dzinos pēc nenosakāmas kvalitātes,
kur skatītāji domātu: "Nezinu, kāpēc tas bija smieklīgi, bet bija."
Mana pirmā uzstāšanās, par kuru saņēmu naudu,
bija kafejnīcā Little Place.
Paldies.
Gribēju teikt, ka šovakar mums būs lielisks šovs.
Drīz uzstāsies Stīvs Mārtins.
Spēlēs grupa Tijuana Brass, uzstāsies Elviss Preslijs un...
Būs arī Flamey, Burn Outs, Bils Heilijs un grupa Comets,
Trūmens Kapote, Anglijas karaliene, Montijs Montana...
Es iekļāvu dažādus elementus. Rādīju burvju trikus.
Pīķa dūzis.
Pīķa dūzis. Kļūdījāties!
Lasīju E.E. Kamingsa dzeju.
"Velns, dižais, zaļais, dejojošais velns."
Žonglēju.
Ne vienmēr uzstājos ar smieklīgiem jokiem.
Iepriekš veicu dramatiskus lasījums, piemēram, nu...
dramatiski nolasīju elementu periodisko tabulu.
Nopietna lieta.
Palāds.
Kušt.
Canks.
Tā kaut kā.
Bija grūti savākt 20 minūšu materiālu. Tiešām grūti.
Ja skatītāji nebija atsaucīgi, uzstājos 11 minūtes. Vai ne?
Šis ir iespaidīgs joks, kura dēļ esmu tur, kur esmu.
Tā ir komiska telefona saruna.
Izliekos, ka ar kādu runāju pa telefonu,
stāstu smieklīgus jokus.
Manuprāt, jums šis patiks.
Sveiki, vai varu runāt ar Fredu?
Tas bija smieklīgais. Un...
Es priecājos pat par skatienu.
Kad skatītāji saka: "Ko?"
Pasaulē ir divu veidu cilvēki.
Tie, kas saprot Stīva Mārtina humora izjūtu, un tie, kas nesaprot.
Skatītājiem bija jāpiepūlas, lai saprastu.
Paldies.
Turpināju studijas Kalifornijas Universitātē, mācījos loģiku,
Mēs labi pavadām laiku. Jā.
STĪVS MĀRTINS MŪZIĶIS, BURVJU MĀKSLINIEKS
Šie ir labie laiki, kurus arī piedzīvojam.
Es iespaidojos no Lūisa Kerola,
kuram labi padevās aprakstīt nesakarīgas lietas.
Pirmkārt, mazuļi nav loģiski.
Otrkārt. Neviens nenicina to cilvēku, kurš tiek galā ar krokodilu.
Treškārt. Neloģiskus cilvēkus nicina.
Tātad, mazuļi netiktu galā ar krokodiliem.
Kādu dienu tikos ar manu draugu Filu Keriju.
Mēs nolēmām doties piedzīvojumā.
Filam bija jāizpilda mājasdarbs, neatceros kāds,
bija jāveic intervija. Un uzrunāja Āronu Koplendu.
Un Ārons Koplends piekrita.
LOSANDŽELOSA-ŅUJORKA AIZIET!
Viņš nebija ceļojis pāri visai valstij...
FILIPA KERIJA BALSS
...un nebija pabijis mazajās pilsētiņās.
Bija vietas, par kurām iedomājos: "Stīvam šis ir jāredz."
Ar Filu bijām uz viena viļņa. Zini, kā tas notiek.
Kā brīžos, kad vari veidot prāta vētras ar tuvu draugu.
Lūk, tā mums šajā ceļojumā arī bija.
Es izdomāju labu zīmola nosaukumu. Gaļas vasks.
"Sveiki, draugi. Jums apnicis garlaicīgs, truls ķermenis?
Varat atgūt tā mirdzumu ar jauno aerosolu Gaļas vasks."
Mums bija līdzīgas interese par dzīves amizanto un brīnišķo pusi.
GAĻAS VASKS
Man bija 20 gadi.
Ar lepnumu iebraucu Ņujorkā, pirms man apritēja 21 gads.
Kad mēs ar Filu tur nonācām, skrējām uz Modernās mākslas muzeju.
Mums bija jāredz glezna Gernika.
Kas notika 1964. gadā?
Tobrīd kūsāja mākslas pasaule.
Popkultūra mainījās grupas The Beatles iespaidā.
Iedod buču.
Tādēļ, kad ieskatījos savā tā dēvētajā mākslā,
bija tikai normāli nodomāt: "Kāpēc citi gribētu to vēlreiz redzēt?
Kas viņiem liktu par to runāt ar mājiniekiem?"
Pat ja skatītāji teiktu: "Es tikko noskatījos ko pavisam jocīgu."
"Komiķis, kurš sevi uzskata par jautru, bet tāds nav."
Man šķita, ka te ir zināms pavediens.
Savai brīnišķīgajai draudzenei nosūtīju pastkarti.
"Dārgā Nina, esmu nolēmis, ka manas izrādes būs avangarda stilā.
Tas ir vienīgais veids, kā varu darīt to, ko vēlos."
Joprojām nezinu, ko ar to domāju, kā vien to, ka negribu būt tradicionāls.
Laikam.
Un tagad, dāmas un kungi... Stīvs Mārtins!
Labvakar, paldies. Paldies liels. Nevajadzēja jau tā.
Tiešām. Paldies jums.
Šī ir mana atvadu performance. Paldies jums liels.
Ardievu, un paldies.
Labvakar, dāmas, kungi.
Sveiki, lai cik jums arī mājās būtu pulkstenis.
Labvakar un esiet sveicināti.
Mani sauc Stīvs Mārtins. Un pēc brīža ieradīšos.
Kamēr gaidām mani,
gribētu paziņot, ka pirms divām nedēļām
ierakstīju savu pirmo komēdijas albumu.
Un pēc divām dienām mēs to iznīcināsim.
Tādēļ tā kā esmu atnācis.
Smieklīgi, vai ne?
Jā, komēdija valda pār šo brīnišķīgo pasauli!
Ziniet, smiekli ir tik svarīgi.
Tie atšķir cilvēkus
no citām radībām.
Tā spēja, kad sadzirdi ko smieklīgu, atgāzties atpakaļ,
teikt: "Smieklīgi!"
KAFEJNĪCA CYRANO
Klubi algoja komiķus.
Viņi vienmēr uzsāka vakara izklaides.
Tā bija mana vienīgā bāru pieredze un man nebija...
Kad pateicu, tad "vienīgā" izklausījās kā kalifornietim, bet vienalga.
Bāru pasaules Meka bija vietiņa Troubadour.
Lai gan bija arī bārs ar nosaukumu Meka.
...sagaidām Stīvu Mārtinu!
Paldies.
Paldies. Nu, gan.
Jūs bijāt fantastiska publika. Un, nu, liels jums paldies un arlabvakaru!
Iedomājos tā pateikt. Kā jau viņš minēja, uzstājos klubā Bishop...
Viņam parasti bija divas uzstāšanās.
Viņu klausījās kādi seši cilvēki.
MITSIJAS TRAMBO BALSS DRAUDZENE/FOTOGRĀFE
Bija jocīgi skatīties, kad neviens nesmējās,
jo sāki domāt: "Ei, šis ir smieklīgi?"
Esam sānielā aiz kluba Troubadour
kopā ar Stīva Mārtina kungu.
Jā, tas esmu es.
Dāmas, kungi, ja dzirdat,
daži cilvēki pagāja garām un mani atpazina.
- Aizraujoši... - Vudijs Alens?
Nē, nē.
Tu esi Džerijs Lūiss?
Nē, esmu Stīvs Mārtins. Komēdijas karalis.
Pirmo reizi dzirdu par Stīvu Mārtinu.
Sasmīdini.
Bet otrajā šovā
cilvēki bija nedaudz iereibuši un viss bija labi.
Noteikti daļa tagad domā pie sevis:
"Ak, vēl viens bandžo burvju mākslinieks."
"Bet kad viņš rādīs trikus ar baloniem?"
Tikko skatītāji viņu saprata, viņš spēja tos sasmīdināt.
PIEZĪMES
Jocīgs šovs. Nesaprotu, vai viņi smējās par vai ar mani.
Bet tā citādi labi sanāca.
Šķiet, tovasar ļoti centos, lai viņš būtu romantisks.
Viņa smadzenes strādā interesantā, citādākā veidā.
"Dārgā, dārgā Mitsa. Šobrīd nekā īsti nenotiek.
Izgāju kastingu Golden Horseshoe, bet neesmu saņēmis zvanu."
"Man lēnām aug ūsas, tev arī?"
MĪLU, STĪVENS
Viņam ar manu ģimeni bija jautri.
Uzpīpējām zāli, smējāmies, ēdām.
Mans tēvs bija rakstnieks, lugu autors.
DOLTONS TRAMBO
Viņš un bariņš draugu bija izslēgti no izklaides industrijas.
Mēs vakariņojām ar māksliniekiem, rakstniekiem.
Pirmo reizi mājās redzēju mākslu.
Sarunas bija citādākas, nekā biju pieradis.
Ar manu ģimeni vakariņojām klusumā.
Tā bija pirmā reize, kad iesoļoju pilnīgi citādākā dzīvē.
Citādāka veida dzīvē.
Ziniet, tajā vecumā,
mēs neko īsti nezinājām.
Un es izšķīros ar Stīvu.
Spēju iedomāties, ka viņš kaut ko sasniegs.
Nedomāju, ka viņš apstāsies. Un tā arī bija.
Viena no jaukākajām ainām...
Reiz uzstājos brīvdabas kinoteātrī, kur cilvēki sēdējā mašīnās.
Ja skatītājiem kas šķita smieklīgs, tad viņi taurēja.
Kad prasa: "Varu uzsmēķēt?"
Es atbildu: "Droši, varu palaist gāzīti?"
Es nodomāju: "Nevaru pieļaut, ka mana dzīve ir šāda."
Negribēju šo darīt 50 vai 60 gadu vecumā.
Tādēļ sniedzu laiku līdz 30 gadu vecumam, lai gūtu panākumus.
Naktī strādāju. Pa dienu mācījos koledžā.
Pie sevis domāju: "Kā lai nopelnu iztiku? Ko lai daru?"
"9. augustā gāju uz seriāla The Mighty Hercules kastingu."
Padodies, Hērakl, tev nav nekādu izredžu.
Tā tik tev šķiet. Te nu es nāku, Tēsej.
"Nedabūju lomu."
Es nopietni apsvēru kļūt par filozofijas pasniedzēju,
jo, manuprāt, mācīšana ir kā šovbizness.
Skolotājs stāv cilvēku priekšā.
Un tad man radās iespēja ar grupu The Smothers Brothers.
Viņi bija populāri.
THE SMOTHERS BROTHERS KOMĒDIJAS STUNDA
Un, lūk, mans brālis Toms, kas pirmo reizi televīzijā būs kopā ar
30, saskaitiet, draugi, 30 dejotājām bez augšiņas.
Viņi meklēja jaunus rakstniekus.
Nodomāju: "Nu, tas ir šovbizness."
Biju pilsētā uzstājies ar stāvizrādēm,
tādēļ viņi par mani zināja.
"PARASTĀ" IZKLAIDE STĪVS MĀRTINS, DŽONS MAKLŪRS
Man ir lielisks izāzēšanas joks.
Gribat izāzēt draugus? Tiešām smieklīgi.
Iedomājaties, ka esat uzaicināti uz vakariņām.
Un jūs ienākat mājā un uz zemes nometat salātu bļodu.
Es tā izdarīju pēdējā ballītē.
Pirms kādiem diviem gadiem.
Un vienīgais, ko sarakstīju, bija daži joki
un īsi, jocīgi stāstiņi.
Taču mana draudzene tikās ar galveno rakstnieku.
Atcerieties, tas bija 1967. gads.
Četras piecas reizes nedēļā gāju uz klubu The Ice House.
VILJAMSA MEISONA BALSS STĪVA DRAUDZENES DRAUGS
GALVENAIS AUTORS, SMOTHERS BROTHERS
Es viņu tur redzēju kādas 20-30 reizes.
Kad kādu redzi 30 reizes,
labi vari nolasīt, kas tas par zvēru.
Un viņi mani pieņēma darbā.
Tas darbs mani ieveda slavas saulītē.
Nedēļas laikā no nekā kļuvu par kaut ko.
Es biju tā pārbijies.
Es teiktu, ka viņš bija nedaudz kautrīgs.
Filmējam!
Viņam nebija kabineta,
tāpēc viņš sēdējā gaitenī ārpus rakstnieku telpas.
Viņš atstutējās pret sienu.
Es aizgāju uz darbu, šo to sarakstīju.
Meisons pasvītroja teikumu, teica:
"Šī ir joka izskaņa. Mēs to novietosim joka beigās."
Man sākās panikas lēkmes.
Daudzus gadus ar to cīnījos.
1968. GADA 3. MAIJS
"Nu, esmu tagad šeit un pat... dzīvs. Un ko tagad?
Pirms divām dienām piedzīvoju savas dzīves sliktāko pieredzi -
straujus sirds klauvējienus, kuriem sekoja bailes.
Jutos kā nošķirts no šīs pasaules.
Bez pagātnes, tikai ar blāvu tagadni.
Darbā nespēju koncentrēties.
Nevarēju parunāt bez stostīšanās.
Apsvēru domu par darba pamešanu."
Kas ir tā pretīgā persona?
"Un tad...
aizbraucu mājās un sapratu, ka vispār esmu sasodīti foršs.
Man lielisks, radošs darbs.
Man ir labs, radošs komēdijas materiāls.
Man ir mans prāts.
Nolēmu par svarīgāku likt darbu, nevis laimi.
Tā, lūk, ir laba ideja."
Reiz Tomijs Smaders teica:
"Saruna ar Stīvu Mārtinu ir kā ar sienu."
Un viņam bija taisnība.
Vēlētos ar tevi iepazīstināt, bet nezinu, kā raksturot tavu uzstāšanos.
Ko tu teiktu manā vietā?
Nu, kā būtu ar...
..."pasaules dižāko komiķi"?
Nē.
Sveiki, esmu dižākais komiķis.
Sveiki. Paldies. Liels paldies.
Paldies. Nu, paldies jums.
Nevajadzēja tā. Es to negaidīju. Paldies.
Sākšu ar senu joku,
kuru neesmu vēl noslīpējis,
bet tas vienmēr ir smieklīgs, lai cik reižu būtu dzirdēts.
Joks, kur izliecies, ka neatceries savu vārdu.
Es sākšu teikt savu vārdu
un pēkšņi izlikšos, ka to aizmirsu.
Joks vēl nav noslīpēts, bet tas tiešām ir smieklīgs.
Aiziet, vecais paša aizmirstā vārda joks.
Sveiki, draugi, esmu Stīvs Mārtins.
Ai, nesanāca.
VEDIET KARAVĪRUS MĀJĀS!
Mieru, tūlīt pat! Mieru, tūlīt pat!
Pilnā sparā noritēja Vjetnamas karš.
Visiem bija gari mati, nopietnas sejas un domas.
Labāk nekarojam, bet paliekam...
- Paliekam gultā trīs gadus. - Un izaudzējam matus.
- Jā. - Miera vārdā.
UZTAURĒ PAR MIERU
Katrā izrādē jābūt nelielai sociālai replikai
un, nu, kaut kam nozīmīgam.
Tādēļ šobrīd no baloniem taisīšu dzīvniekus.
Aiziet.
Šie ir... Patiešām jautri. Šis, lūk, ir bērniem.
Komēdija bija politiska.
Un atlika vien pieminēt Niksonu,
lai zāli pāršalktu smiekli vai ūjināšana, vai citas emocijas.
Un, manuprāt, bija laiks to mainīt.
BOBA EINŠTEINA BALSS KOMIĶIS UN DRAUGS
Tobrīd komiķi daudz runāja par karu,
daudzām nepieklājīgām tēmām.
Ak, brīnišķīgās smoga debesis Saindētie graudi
Es arī atbalstu sievietes.
Maksājiet tik par vakariņām, dzeramnaudu arī nolieciet.
Negribētu būt baltais, jo jums būs jādzīvo uz Mēness.
Vecīt, palīdzēsim baltajiem pārcelties uz Mēnesi,
lai viņi mūs liek mierā.
Stīvs bija vienkārši muļķīgs.
Viņš darīja unikālas, riskantas lietas.
Neviens tās neuzskatīja par ģeniālām, arī pats Stīvs.
Zinu, ka izskatos muļķīgi.
Un izskatās, ka manai rīcībai nav izskaidrojuma, bet ļaujiet paskaidrot.
Redziet...
"KOMIĶIS"
Saņēmu tikai sliktas atsauksmes.
VĀJŠ TALANTS
DIEMŽĒL
"Sliktākais, kas noticis Amerikas komēdijā." Atceros citātu.
"Es Stīvu Mārtinu uzskatu par veiksmīgāko cilvēku šovbiznesā."
Kamēr gaidām mani, gribu parādīt joku,
kas man ir patiesi svarīgs.
Noteikti to atpazīsiet, kad pateikšu nosaukumu.
Komiķa deguns uz mikrofona.
Nē, nē.
Vēl labāk, viņš rakstīja: "Pasaules veiksmīgākais amatieris."
Nu, ziniet, savā ziņā taisnība jau ir.
Pat man par šo jāsmejas.
Bet man patika.
Un es gribēju, lai man izdodas.
Labi, pameditēsim.
Pameditēsim uz meditācijas ķebļa.
Sēdieties uz meditācijas ķebļa, lūk, šādi.
Paņemiet kādu grāmatu.
Un meditējiet. Lūk, šādi.
Šis bija hipiju laiks.
Sveiki, draugi. Mieru visapkārt!
Tas bija... Tāds bija stils. Es pielāgojos stilam.
Ja tev nebija gari mati, nesmēķēji marihuānu, tad biji izstumts.
Šķiet, tablete sāk iedarboties.
Ai, jūtos kaifīgi.
Kā jūties tu, kaķīt?
Bet es nesmēķēju zāli un es nekad...
Es nespēju iedzert pat aspirīnu. Man bija bail no panikas lēkmēm.
Uzsmēķē. Tev varētu patikt.
- Ko tu domā par maniem matiem? - Briesmīgi.
MĒRIJA MĀRTINA MAMMA
Līdzinies Čārlzam Mensonam.
Nu, zini, izskaties kā... Nu, tā kā...
GLENS MĀRTINS TĒTIS
izskaties kā pērtiķis.
Gluži kā Sanfrancisko zoodārzā.
Vai pat Sandjego zoodārzā, kas ir pat vēl sliktāk.
Nedomāju, ka bārda palīdzēs tavai karjerai.
Man likās, ka manam tēvam bija kauns par mani.
Viņš nespēja lepoties par netradicionālu šovbiznesa uzstāšanos,
kuru viņš īsti nesaprata.
Tobrīd biju atsvešinājies no tēva,
tādēļ viņa negatīvie komentāri mani uzmundrināja.
1970. gadā Anna Margrēte un viņas vīrs Rodžers Smits noalgoja mani
lai iesildu viņu šovu Lasvegasā.
Es sajutos kā liela zvaigzne.
Viņiem bija ģērbtuve, kas bija skaistāka par jebkuru māju,
kādā jebkad esmu dzīvojis.
Atnāca Elviss, kas meklēja Annu Mārgretu.
Viņš bija ģērbies baltā ar lielu jostu.
Viņš pagāja garām manai ģērbtuvei un teica:
"Dēls, tev ir pretrunīga humora izjūta.
Gribi redzēt manus ieročus?"
Sveiki, paldies jums liels.
Tik daudz jau nevajadzēja. Paldies, jūs esat brīnišķīgi...
Uzstājos viesnīcā Hilton.
Paldies Dievam tās vairs nav.
Tās zālei bija ļoti augsti griesti, kas komēdijai nenāk par labu,
jo smiekli savā ziņā... neskan dabiski.
Tie paceļas gaisā un izklīst gluži kā dūmi.
Šī ir versija par Brīnišķīgo, sarūkošo vīru.
Lai izpildītu joku, jums jāaizver acis
uz kādām trim sekundēm un atkal tās jāatver.
Un jūs savā priekšā ieraudzīsiet Brīnišķīgo, sarūkošo vīru.
Aizveriet acis, pateikšu, kad tās atvērt.
Labi, veriet vaļā!
Nu, dāmas un kungi.
Paldies jums liels. Tik daudz jau nevajadzēja. Labi.
Fantastiskais triks, kur cimds pārtaps par balodi.
Kabatlakatiņa triks.
Cimda triks bija labāks.
Nedaudz novēloti smiekli.
Vai Anna Mārgrete jau uznākusi?
Atgriezos ģērbtuvē, un visas manas mantas
bija izliktas gaitenī.
Sapakotas kastēs.
Tik ļoti...
Tik ļoti populārs es biju.
Filmējam tevi pašā pilnbriedā.
GLENA MĀRTINA BALSS
- Labi. - Kas jauns, izņemot bārdu?
Te nu esmu. Stāvu manu vecāku mājas priekšā.
Man ir 25 gadi. Šķiet, esmu ģimenes melnā avs.
Nu... tu mums tāds esi, nekur nepamuksi.
- Tieši tā. - Bet jautājums, kāpēc?
Es par to nesen domāju, un iemesls ir šāds.
Esmu izlēmis, ka manā darbā, dzīvē
vairs nebūs nekādu autoritāšu.
Ja man būtu darbs, būtu arī boss.
Ja dzīvotu ar vecākiem, kārtību noteiktu viņi, bet tā nav.
Strādāšu savā labā, saņemšu naudu par to, kāds esmu.
Bet es šeit centos būt kāds cits.
Kāds man teica: "Izskatās, ka tu centies iestāties grupā Eagles."
Man nebija vērā ņemamu panākumu, tādēļ pieņēmu lēmumu.
Tā vietā, lai sēdētu vecas kustības astē,
uzsākšu jaunu.
Kad skuju bārdu, izmantoju putaino Gilette.
Kad strādāju ar Bobu Einšteinu, viņš teica:
"Zini, kas tev palīdzēs? Vecums."
Un viņam bija taisnība.
Jo mana uzstāšanās izskatījās bērnišķīga.
Tādēļ palika vieglāk, kad mani mati sāka sirmot.
Tādā veidā saprastu, ka tā rīkojas pieaudzis vīrietis.
Tādēļ nolēmu: "Labi, uzvilkšu uzvalku,
kaklasaiti un nogriezīšu matus."
Tā vietā, lai līdzinātos 60. gadu hipijam,
līdzināšos kādam jaunam 70. gadu vīram.
Paskat! Paldies jums liels.
Vai kā kāds no nākotnes.
Paldies jums liels!
Vēlos izspēlēt skaņu efektu joku.
Visi komiķi stāsta skaņu efektu jokus.
Un savā ziņā tie piepildās
ar skaņu efektu palīdzību.
Pie joka kārtīgi strādāju. Visu paveikšu ar balsi.
Nav nekādu... Labi izskatos?
Nebūs nekādu mākslīgu triku.
Aiziet. Vecais labais skaņu efektu joks.
Šorīt pamodos un uzēdu brokastu pārslas.
Pēc tam aizgāju piestartēt mašīnu.
Pēkšņi atbrauca baikeri.
DŽONA MAKJŪENA BALSS GRUPA THE NITTY GRITTY DIRT
Iepazināmies Disnejlendā,
visu vasaru strādājām Burvju veikalā.
Uzreiz kļuvām par draugiem.
BILS MAKJŪENS MENEDŽERIS, GRUPA THE NITTY GRITTY DIRT
Kad viņš sāka uzstāties viens, brālim teicu:
"Bil, aizej uz Stīva šovu. Viņš tagad ir smieklīgs."
MENEDŽERIS, STĪVS!
Gribi dzirdēt Stīva Mārtina smieklus?
Brālis sarunāja Stīvu mūs iesildīt.
Vienā vakarā nopelnīja 50 vai 150 dolārus.
Viņš ticēja Stīvam. Stīvs ticēja pats sev.
Nekādu fotogrāfiju.
Lai gan Stīvs sev ticēja vismazāk.
...patīk prasmīgi turēt mikrofonu, gluži kā tagad.
Paldies, arlabvakaru!
KLUBS TROUBADOUR PIEDĀVĀ LINDA RONŠTĀDA, STĪVS MĀRTINS
Labvakar! Esmu Linda Ron... Vai!
Es pilnīgi visus iesildīju.
Grupu The Carpenters, Miminu Farinju, Soniju un Šēru, grupu Poco, B.B. Kingu,
grupu Sha Na Na, Mērlu Hagardu.
Arī grupu Black Oak Arkansas.
Neatceros, ka iesildīju Black Oak Arkansas, bet tā laikam bijis.
Paldies jums liels.
Kādu brīdi bija labi, līdz sapratu, ka kuļos uz vietas.
Uzstāšos kādas desmit minūtes, jo...
Paldies.
Un kā ar piecām?
Devos uz uzstāšanos, par to saņēmu 200 $.
Taču, lai pēc tam tiktu mājās, man bija jāmaksā 250 $.
Ko es darīju nepareizi?
Lai cik labs būtu, lai kā censtos,
nevienam nerūpēja.
Dirt Band!
To viņš bieži dzirdēja, kamēr uzstājās.
Atminos, nebiju vēl uz skatuves.
Pirms šova parasti skatītāji trokšņo...
Kāds saka: "Sagaidām Stīvu Mārtinu!"
Un tā skaņa nepazuda, nebija aplausu.
Tā tikai turpinās. Uzsāku savu šovu, bet joprojām...
Jā, bija... Tā bija cīņa.
Kad man paliks 30, labāk jāsāk meklēt cita nodarbe,
jo es domāju, ka šis... negribēju pie šī apstāties.
1975. GADS IESKATS NORUNĀTO TIKŠANOS SARAKSTĀ
Aspena, 1974. gada 28. decembris.
"Vakar nomira Džeks Benijs.
Un šis būtu atbilstošs brīdis iesākt dienasgrāmatu.
Džeka Benija balss bija viena no pirmajām skaņām, kuru atpazinu.
Un šādu skaņu, iespējams, vēlos izveidot."
Redzēji manu sievu? Nē, neredzēju.
Es nemaz nepazīstu tavu sievu.
Tad kā zini, ka viņu neredzēji?
Esat mani iepriekš redzējuši?
Nē? Tad kā zināt, ka tas esmu es?
"Dažreiz, kā piemēram, kādu nakti Ņujorkā,
raudāju viesnīcas numuriņā, skatoties vecus komiķu video klipus."
Manas pēdas kļūst jestras!
"Man vairāk jāstrādā ar savu ķermeni.
Šķita, ka to darīju labi, bet tikai daži pasmējās."
1974. gada skatītāji bija briesmīgi.
Viņi bija raduši vēlos rokkoncertos
bļaustīties un skaļi komentēt šovus.
Izspied apelsīnu sulu!
"Nē, paldies."
"Tādēļ šogad es sevi izrādīšu plašākai publikai.
Es tikai uzstāšos.
Vairs nekādu nevērīgu šovu naidīgās vietās."
Tā bija pirmā reize, kad iedomājos: "Galvenā zvaigzne, nevis iesildītājs."
Kad esi galvenā zvaigzne, tev ir cita vara.
Nomainīju 500 vietu zāles, uzstājoties jebkuram,
pret telpām, kur bija labi ja 40 cilvēku.
Man ir kāds nešpetns triks, ar kuru izjokot trīsgadnieku.
Redziet, bērni mācās runāt no saviem vecākiem.
Tādēļ, ja vēlaties savu trīsgadnieku
kārtīgi izjokot,
runājiet nepareizi.
Bērna pirmā diena skolā. Viņš paceļ roku, prasa:
"Varu mambo suņa ģīmi uz banānu vagu?"
Bet man izdevās.
Turpini! Turpini! Turpini!
Vakara beigās sadzirdēju, kā skatītāji mani sauc.
Paldies. Paldies jums liels.
Tik daudz jau nevajadzēja. Paldies.
Labi, izmēģināšu vienu joku šīvakara šovam.
Bārā iečāpo sienāzis.
Bārmenis saka: "Klau, mums ir kokteilis tavā vārdā."
Un sienāzis atbild: "Ir kokteilis ar nosaukumu Freds?"
Smiekli, smiekli, smiekli.
"Klau, mums ir kokteilis tavā vārdā."
Un sienāzis atbild: "Ir kokteilis ar nosaukumu Freds?"
Smiekli, smiekli, smiekli.
Stīvs nemitīgi meklēja skatītājus.
Daļiņu atradu šur, citu - tur.
Esmu aplūkojis pasauli no abām pusēm!
Augšpēdus un riņķī apkārt.
Man ir tikai viens jautājums.
Kur es esmu?
Atgādinām, ka klausāties universitātes radio.
Kur būs nākamais šovs?
Došu iespēju pareklamēties, kā pie Džonija Kārsona.
Džonij, būšu...
KOLEDŽAS RADIO PLKST. 1.30
Vispār nezinu, kur uzstāšos.
Šķiet, braukšu uz Raselvillu. Nemaz nezinu, kurā štatā.
Jā?
Man atbildēt?
Sveiki! Radio VPCDE. Klausos!
Redzēju jūs ar bultu galvā.
- Tiešām? - Jā, tas bija feini.
Manā galvā nekad nav bijusi bulta.
Interesanti. Jūs mani noteikti jaucat ar kādu citu.
- Hallo? - Esat tiešraidē.
- Tiešraidē? - Nu, jā.
- Viņš pirmais prasīja. - Stīvs Mārtins?
- Iespējams. - Iespējams?
Esmu Hemingveja ballīšu istabā.
Un mums trūkst tikai tevis.
Ak, meitenes.
Man ir seksuāla problēma.
Ak, tā. Kāda?
Man patīk valkāt vīriešu apakšveļu.
Labiņi!
Cik daudzi atceras to, kā pirms dažiem gadiem uzsprāga pasaule?
Redziet, tikai daži atceras.
Šķistu, ka ko tādu būtu jāatceras, bet nē.
Neatceraties?
Pasaule uzgāja gaisā un bija pilnībā iznīcināta.
No šīs pasaules paglābāmies milzīgā kosmosa šķirstā.
Un valdība nolēma neteikt muļķīgākajiem cilvēkiem,
jo, viņuprāt, tas varētu...
Nu, labi, parunājam par ko citu.
Sākumā skatītājos bija daudz studentes. Daudzviet tā bija.
MEIPLA BĒRNA BALSS STĪVA PALĪGS
Katrā klubā, kur viņš uzstājās, varēja dzirdēt Stīva Mārtina jokus
no kluba darbiniekiem.
Viņš burtiski iesūcās citu cilvēku zemapziņā.
Pagaidiet!
Uzstājos dažādās jocīgās vietās.
Atminos, ka vienu vakaru uzstājos teju 100 studentu priekšā.
Mani aizrauj valodas, tā laikam ir mana tēma.
Kā profesionālam komiķim ir labi jāpārvalda valoda.
Un teikšu kā ir, daži cilvēki spēj labi runāt, citi...
...nu, runāt nelabi, tā teikt.
Es neuzstājos teātrī, bet skolā,
kur bija maza teātra pulciņa skatuve.
Tur nebija aizskatuves. Skatuve bija jāpamet, izejot cauri klasei.
Pabeidzu šovu un teicu: "Paldies, arlabvakaru."
Un viņi joprojām tur sēž.
Es pat nokāpu no skatuves, teicu: "Šovs ir galā. Tiešām."
Un viņi turpināja sēdēt.
Pastaigāju pa skatītāju rindām, nedaudz parunāju.
Man nav ne jausmas, ko es teicu.
Ziniet, draugi, mums bija jautri.
Un, manuprāt, tas ir svarīgi.
Cilvēki man mēdz prasīt: "Stīv, kāda ir tava devīze?"
Mana devīze.
"Smejies reizi dienā.
Jo diena bez saules stariem ir kā...
...nakts."
Es aizgāju un sajutos kā pasakā Burvju flauta,
jo jaunieši man sāka sekot.
Galu galā skatītāji iznāca man līdzi uz ielas.
Un kopā pastaigājāmies.
Es laukā staigāju un skatītāji gāja nopakaļus.
Es uzdūros nosusinātam baseinam.
Un teicu: "Labi, kāpiet baseinā.
Es peldēšu jums pretim."
Tonakt aizgāju mājās un nodomāju: "Jā, kaut kas tomēr notika. Bija labi."
Tas bija nopietns pagrieziena punkts manā karjerā,
kad vairs neuzstājos uz skatuves.
Nu gan man jādodas tālāk. Jūs bijāt brīnišķīga publika.
Ziniet, es kādu brīdi palasīšu.
IZEJA
Viss tā kā pavērās.
MĀRTINA MALA BALSS KOMIĶIS, DRAUGS
Aicināja ēst burgerus, pasūtīja kādus 350.
Kaut kā tā.
Redzējāt šīvakara šovu?
Jā, gājām uz kafejnīcu.
Burgers bija garšīgs?
Nenogaršoju. Bija daudz cilvēku.
Redzēju tikai dažas raudošas viesmīles.
Dažas pēdējās reizes
viņš saņēma sūdzības no kafejnīcu kaimiņiem.
Tie sūdzējās policijai par troksni,
ko radīja simtiem cilvēku smieklu.
Starp citu, pēc šova pārdodu narkotikas.
Tā ir policija? Ak Dievs!
- Ārā. - Viņi ākstās.
- Viņi ir ārā? - Jā.
Ja nāks policija, esiet dabiski, labi?
Ja policija nāks iekšā, uzvelciet balonu cepuri,
lai viņi nezina, kurš esmu es.
Neuztraucieties. Šī ir mana problēma.
Labi, noraujam šai vietiņai jumtu!
Tad īpašnieks teica: "Mums iet labi, bet pie mums
bieži neciemojas tādi kā Stīvs Mārtins."
It kā es būtu megazvaigzne.
Es nodomāju: "Par ko tu runā?"
Es biju parādā 5000 $.
Koledžu šovi neatmaksājās,
tādēļ uzņēmos galvenā mākslinieka lomu Playboy klubā uz vienu nedēļu.
Skatītāji bija vecāki, nekā biju pieradis, bet man vajadzēja naudu.
PLAYBOY KLUBS
Esmu uzcirties, jo šis ir īpašs restorāns.
UZMANĪBU IEEJA ŽAKETĒS UN KAKLASAITĒS
Es mūziķim aizskatuvē teicu:
"Klau, mums tur ir pilna zāle!"
Viņš uz mani paskatījās un tā kā...
"Playboy zaķis ar mani iepazīstināja kā Stīvu Milleru."
Skatītāji nenāca manis dēļ.
Es biju otršķirīgs.
Kucēns.
Dzirdēju kā kāds teica: "Es neko no šī nesaprotu."
Tas nebija lepnuma pārpilns brīdis. Spējat iedomāties.
Nāve. Komēdijas nāve.
Tā ir sliktāka par parastu nāvi.
Iespējams, nebiju piedzimis īstajā laikā.
"Kur ir veclaicīgais šovbizness, par kuru sapņoju?
Tas ir viss?
Kur ir tikai man raksturīgā dziesma?"
Komēdijā ir svarīgi pareizie uzsvari. Tur nav divu domu.
Ja skatītāji neļauj uzlikt uzsvarus, tad ar tevi ir cauri.
Man ir joks, ar kuru vēlos...
"Izvēles iespējas:
padoties,
filmēties televīzijā.
Iespējama iespēja."
Gribu būt šovbiznesā.
SERIĀLS DOC 1975. GADS
Neticu.
Klau, es melotu?
Te nu es biju.
Un man bija šovs, pie kura strādāju desmit gadus.
Veiksme it kā gaidītu tepat aiz stūra.
Manas somas ir sapakotas, esmu gatavs ceļam.
Es gaidu, kad atbrauks autobuss.
"Lūk, mans autobuss. Kāpšu iekšā. Somas jau sapakoju."
KLUBS THE BOARDING HOUSE
1975. GADA AUGUSTS
Ja izskatās, ka es šeit ķēmojos, nu,
negribēju jums šo teikt, bet...
Es šovakar pametu šovbiznesu. Paldies.
Šī ir mana pēdējā uzstāšanās.
Tādēļ es daru visu, ko esmu jebkad vēlējies.
Nav svarīgi, ja pārspīlēju,
vai arī visi mani ienīst,
vai arī kritiķi pie sevis domā:
"Nedomāju, ka šī būtu bijusi brīnišķīgākā..."
Es daru visu, ko esmu vēlējies, tāpēc...
Es biju pamuļķis.
Man vajadzēja kādu laiku, lai saprastu, ka mans šovs nepatīk visiem.
Playboy klubā bija vienkārši jocīgi.
Klubs The Boarding House bija moderns.
Tas kļuva atpazīstams ar tā jocīgumu.
Esat gribējuši paveikt ko neprātīgu?
Tā kārtīgi, riktīgi neprātīgu? Ejam kādu nomušīt.
Šķiet, tā bija paaudžu lieta.
Bija vesela paaudze jukušu cilvēku, kas smēķēja zāli
un spēja saliekties dažādos līkumos, lai saprastu, par ko tika runāts.
Un viņi negāja uz Playboy klubu.
Vispirms samaisīšu kārtis ar slaveno govs ganību maisīšanas metodi.
KĀRTIS Un tagad govs ganību maisīšana...
(nomet kārtis no labās plaukstas uz kreiso ar plunkšķošu skaņu)
Kāda ir tava zodiaka zīme?
Skorpions. Es esmu mēslis. Tad sanāk...
Ir jāatrod īstā auditorija.
MAIKLA ELIASA BALSS RAKSTNIEKS
Stīvam tas izdevās.
Skatītāji atnāca viņa dēļ. Tie visi bija viņa fani.
Es balonos iepūšu vārdus. Ja pārplīst, tad skan...
"Nolāpīts!"
Kucēns.
Patiesībā šī ir... dzimstības ierobežošanas ierīce.
Parādīšu, kā tā strādā.
Redziet, ja valkāsiet šo uz galvas...
...tad neviens ar jums nerunās.
Gribētu uz mirkli būt nopietns.
Uz skatuves bija īpaša aura,
kuru skatītāji vēlējās piedzīvot.
Laikam jāsaka arlabvakaru.
Ziniet, parasti nokāpju no skatuves,
eju uz ģērbtuvi, bet...
...šovakar tā nedarīšu.
Šovakar...
...došos uz Banānu pasauli.
Šovakar Banānu pasaulē ir tik skaisti.
Ziniet, tur ir...
Mazie vīriņi tērpušies banānu ādas mēteļos un kurpēs.
Viņiem ir mazi banānu automobiļi.
Banānu pasaule ir tik brīnišķīga, jo...
...Banānu pasaulē patiesas ir tikai divas lietas.
Pirmkārt, visi krēsli ir zaļi.
Otrkārt, neviens krēsls nav zaļš.
Tur nu es došos.
60. gadu beigas ievilkās līdz pat 1975. gadam.
Tas bija drūms laiks,
kura laikā kāds vīrs glītā, baltā uzvalkā skatītājus aicināja pasapņot.
Ja neatteicies aicinājumam, tad tev bija jautri.
KULTŪRA SMIEKLĪGS VĪRS, KAS GATAVS UZ VISU.
STĪVAM MĀRTINAM NETRAUCĒ BIRKA "DĪVAINS"
VIŅA SMIEKLĪGUMS JŪTAMS PAT ĀRPUS KLUBA, UZ IELAS
neveikla, pilnīgi muļķīga uzstāšanās,
kas liks tev brīnīties pašam par sevi caur asarām.
STĪVA MĀRTINA LAIKS, ŠĶIET, PIENĀCIS
Klubā The Boarding House bija 300 vietas, tādēļ nebija ļoti daudz ļaužu.
Bet brīdī, kad zāle ir pilna, šķiet, ka kaut kas tiešām notiek.
Mums jābūt līdzvērtīgiem.
Tādēļ nokāpšu lejā pie tautas.
Neaiztiec mani.
Kad aiz stūra uzsmaidīja laime, jutos lieliski.
Fantastiska nedēļa Sanfrancisko klubā The Boarding House.
Apbrīnojama un pārsteidzoša veiksme.
CETURTDIENA, 14. AUGUSTS
STĪVA 30. DZIMŠANAS DIENA
Tā bija pirmā reize, kad biju patiesi gatavs uz visu.
Mans šovs sāka izdoties.
Ak, haizivs kodiens
Ar tās zobiem, dārgā
Un tos spodrina spožus, baltus
Ak, haizivs kodiens
Ar tās zobiem, dārgā
Un tos spodrina spožus, baltus
Ak, haizivs kodiens
Ar tās zobiem, dārgā
Un tos spodrina...
Lūk, viens no smieklīgākajiem vīriem, kādu esmu satikusi, Stīvs Mārtins.
- Stīvs Mārtins. - Oho.
Viņš atgriezies ar citādāku šovu.
Un man nav ne jausmas, ar kādu.
Priecājos atgriezties. Un...
Zinu, ka izklausās lēti, jo visi mākslinieki nāk un saka:
"Hei, prieks šeit būt!"
Un tiešām izklausās lēti, bet ticiet man, kad saku:
"Hei, prieks šeit būt!"
- Šēra, prieks šeit būt! - Paldies.
Patiesībā, atvaino, prieks būt tieši šeit. Piedod.
Labi, nu... vispār lielāks prieks būt šeit.
Tieši šeit ir liels prieks. Piedod.
Stīvs ir citā dimensijā.
Viņš vienmēr dara jocīgas, trakas, neiedomājamas lietas.
- Hei, pagaidi mirklīti. - Ko tu darīsi...?
Tu skatītājiem saki, ka daru jocīgas, trakas lietas, Džon.
Prieks šeit būt! Oho!
Atminos, kāds prieks bija tur,
bet tagad lielāks prieks ir šeit.
Un tos spodrina spožus, baltus
Mani fascinēja iedomība.
Man tev ir kāds lūgums. Nobildēsi mani?
Ļauj iekārtoties dabiskā pozā, piemēram...
Piemēram...
Es sāku veidot savu tēlu.
Šīs kameras ir brīnišķīgas. Pat muļķis spētu...
Kā pārāk pārliecinātu muļķi.
Es sapratu, ka principā atdarinu šovbiznesu kā tādu.
ĀDAMA GAPNIKA BALSS RAKSTNIEKS, THE NEW YORKER
Viņa šovs nebija īsti komēdija. Tas vairāk bija komentārs par absurdumu,
smieklīgumu, ka kāda persona stāv skatītāju priekšā, lai smīdinātu.
Izskatos muļķīgi?
Tā bija agresīva muļķība.
Vai esmu sevi pazemojis?
Un agresīvu muļķību nevar ignorēt.
Uz šī eskalatora gaidu jau 40 minūtes.
Brīdī, kad uzstāj, ka kaut kas nav pareizi.
Palīgā!
Doma bija tāda, ka, lūk, šeit ir nelietis, kurš par tādu izliekas.
Bet viņš gribēja, lai skatītāji to apzinās,
ka mēs abi smiesimies par šo nejēgu.
Es neuzstājos Lasvegasā.
Lai ieietu klubā, jāmaksā 15 dolāri.
Samaksā naudu, apsēdies,
un sākumā vienmēr uzstājas dziedātājs.
Viņš ir labs, kustās patiesi ātri...
Nevari saprast ne vārda, bet nav svarīgi,
jo ir ļoti izklaidējošs.
Hei, labvakar, dāmas un kungi...
Pacel priekškaru, ieslēdz gaismu
Iepazīstināšanu ar grupu.
Frenks ir sens mans draugs. Labi.
Semijs Deiviss jaunākais, mans draugs. Labi!
Hei, prieks būt... šeit.
Ak, haizivs kodiens...
Stīvs Mārtins, es sev arī esmu labs draugs. Labi.
Prieks būt šeit!
Un tagad laiks dejai! Aiziet!
Semijs atnāca ciemos. Uzreiz saņēmu lielu atzinību.
Jā, nezināju, ko lai dara,
jo bērnībā nekad neapskāvāmies.
Man jāapskaujas? Nezinu.
Tās bija piecas sešas minūtes
smieklīgāko joku.
Tiešām. Superīgi. Tiešām smieklīgi.
Šķita, ka tikai uz maniem pleciem gulstas jaunā komēdija, līdz...
1975. GADA 11. OKTOBRIS
Tiešraidē no Ņujorkas, sestdienas vakarā!
Noskatījos Saturday Night Live un nodomāju: "Ak, nē."
- Es vēlētos... - Es vēlētos...
izbarot tavus pirkstu...
izbarot tavus pirkstus...
vilku baram.
Vēl kāds tā uzstājās.
Viņu pamanīju, kad viņš rakstīja jokus Smothers Brothers.
Es tad rakstīju jokus šovam Laugh-in.
Šķiet, bijām spēlējuši vienkāršo amerikāņu futbolu.
Vēlāk kopā ar Liliju Tomlinu redzējām viņu Losandželosā.
Klau, vecīt, gribi uzsmēķēt zaļumus?
Nē, negribu marihuānu.
Marihuānu? Šie ir salāti!
Savulaik biju ļoti naivs.
Citi man vaicāja: "Gribi pašņaukties?"
Es atbildēju: "Kā tad!"
Es nodomāju: "Man te kaut kas pietrūkst."
Mēs rādījām izteikti politisku satīru.
Bet, nu... Stīvs tā nedarīja.
Šovs bija tik populārs.
Viņiem gāja ļoti labi.
Man bija savs šarms,
bet vēl nebiju plaši pazīstams.
Gribēju tos, kuri spēj iznest šovu.
Tādēļ Stīvs bija zināms risks.
Dāmas un kungi, Stīvs Mārtins!
Taču man risks ir kā skābeklis.
Ja nedzīvo uz naža asmens, kā vari izjust dzīves garšu?
Manā dzīvē pirms uzstāšanās bijušas vien dažas reizes,
kad domāju: "Nevaru sagaidīt, kad viņi ieraudzīs!"
Biežāk prātā ienāca doma: "Ceru, ka šis sanāks."
Neaizmirsīšu, cik liels bija mans prieks būt tur.
Labi, tagad kustamies.
Atvainojiet.
Labi.
Esam tiešraidē? Esam? Labi, labi.
Iesākot šovu, parasti paveicu ko neiespējamu.
Tādēļ šobrīd ar šo salmiņu plaušās ievilkšu šo ķebli.
Sasodīts. Labi.
Nu, lūk, kas tāds, ko bieži neredzat.
Skat, Fido-flex - digitālais sargsuns.
Un tagad minēsim 1999. gada mīklas!
Lido! Lido! Lido!
Nē, man bija... Pareizi.
Lido!
Atceros, ka nodomāju: "Oho, citi cilvēki."
Mīļākais zemes pleķītis?
Dalmācijas salas, kas atrodas netālu no Dienvidslāvijas.
Dienvidu sala? Nedaudz tālāk iekšzemē?
Tieši virs 30. paralēles!
Es 15 gadus strādāju viens.
Un tagad uzstājos etīdē. Varēju ieskatīties citam cilvēkam acīs,
tajās saskatīt uguntiņas, kādas bija arī man.
Patiesi laba sajūta.
Bandžo ir laimīgs instruments. Tiešām.
Tādam komiķim kā man šāda laimīga lieta noder.
Varam dziedāt šādi -
Ak, slepkavība, nāve Sēras un bēdas
Labi, uzspēlēšu vēl vienu dziesmu un turpināsim šovu.
Pievilksi kameru tuvāk? Varbūt tikai uz pirkstiem?
Deiv? Deivs Vilsons, režisors.
Sākam ar tuvplānu, labi?
Mēs šo izmēģinājām, likās, ka sanāks, piedodiet.
Atvainojiet. Labi, parādīšu ko citu.
Varu pielāgoties, vai ne?
Tikai tāda lieta...
Kad kaut ko lūdz, gaidi, ka tā notiks.
Ja tā nav, tad zūd uzmanība, kad esi mākslinieks.
Un... piedodiet, ja izskatos dusmīgs, bet tāds laikam esmu.
Jo šis sāpina, vai ne?
Sāp šova skatītājiem, kad es, mākslinieks,
iznāku ārā un ko nesaņemu? Nedaudz sadarbības, vai ne?
Nevaru paļauties uz palīdzību no skatuves darbiniekiem?
Atvainojiet.
Piedodiet, esmu dusmīgs.
Piedodiet.
Atgriezīsimies pēc reklāmas pauzes.
Nākamajā dienā, pirmdienā, man bija izrāde.
- 15, Stīv. 15 minūtes. - Paldies.
Vaicāju: "Cik cilvēku zālē?"
Man atbildēja: "7000."
Prasīju: "Ko?"
Es sajutu tādu kā viļņa triecienu.
"Kaut kas ir mainījies."
Paldies. Paturi.
Telefoto lēca.
Dubulto viskiju.
Atpazīstat?
Dažreiz vadīja Tonight Show.
Vai šeit ir Stīvs Mārtins? Gribu pavedināt.
70. gadu vidū viņš uzplaiksnīja
ar tādu spēku kā zibens.
Zinājām, ka būs jautri.
ROLLING STONE BANĀNU PASAULES SPICĀKAIS BANĀNS
Es daudz runāju.
Malacis, Stīv. Labi sanāca.
Viens no interesantākajiem komiķiem,
kāds jelkad redzēts, ir Stīvs Mārtins.
Kā jau zināt, viņš sevi piesaka
kā trakulīgu un juceklīgu vīru, kad ir uz skatuves.
Pirmoreiz, kad attēlojām čehu brāļus, bija labi.
Esam divi trakulīgi un juceklīgi vīri.
Par šiem tēliem aizmirsām.
Nākamajā reizē, kad vadīju šovu, Denijs teica: "Pamēģinām vēlreiz."
Un pēkšņi - tikko iznācām - bija tāds...
Gājām skatīties viņa uzstāšanos.
Nonācām līdz teātrim un cilvēki gaidīja garā rindā.
Nedomāju, ka viņš kādu iesildīja.
Saskatīju zaķausis un nodomāju:
"Ak Dievs, viņi visi nāca skatīties viņu!"
Visai jautri redzēt skatītāju lokā
cilvēkus ar amatieriskām bultām caur galvu.
Šis, protams, ir profesionālais modelis.
Ražots Vācijā, maksā 150 dolārus.
Bet... man vienalga!
Jo esmu trakulīgs un juceklīgs vīrs!
Šis viss jums noteikti ir ļoti aizraujoši.
Jo kā komiķis saņemat stāvošas ovācijas.
- Tā nenotiek bieži. - Jā, bijis...
Pēdējais pusgads bija eksplozīvs.
- Jā. - Par ko esmu pateicīgs,
- pārsteigts, bet ļoti priecīgs. - Jā.
Mums gan ir jautri, hei!
Lielākā pārmaiņa bija, ka uzstājos šajās vietās,
bet joprojām piespēlēju, pēc izrādes skatītājus vedot ārā.
Attapos, ka bloķējam satiksmi,
skatītāji bija uz mašīnām. Nodomāju: "Šis joks ir galā."
Burtiski sāk kļūt par bīstamu.
Es iepriekš to nosaucu par narkotiku joku.
Un man nepatīk tā darīt, jo, nu...
rodas baumas. Bet man vairs nepatīk narkotikas.
Esmu pilnībā atmetis. Un neciešu cilvēkus, kas vēl lieto, tāpēc...
Es gan vienas narkotikas lietoju. Varbūt zināt tādas.
Pilnīgi jaunas, nezinu, vai zināt.
Jaunas, kas... padara tevi īsu.
Apmēram tik garu.
Droši pareklamē albumu.
Tie ir iepriekš sagatavoti joki?
Nē, improvizēti. Katrs ir citādāks.
Neko sev. Cik daudz tev tādu ir? Miljoniem?
Jā, ierakstīju miljoniem albumu.
Un tie visi ir pilnīgi citādāki.
Stīvs Mārtins. Kļūstam īsāki.
Foto attēloti smieklīgi joki.
Šo vari atskaņot mājās.
Tieši tā.
Mēs sēdējām ar draugiem mājās un...
kāds pēkšņi pateica:
"Klau...
Kļūstam īsāki."
Mans brālis ierakstīja viņa albumus pirms darba Saturday Night Live,
pirms Tonight Show. Un tie visi divus gadus bija neizpārdoti.
Zinu, ka nevajag palikt īsam pie stūres.
Bet kādu dienu braucu un nodomāju: "Pie velna!"
Es braucu šādi...
BILLBOARD TOPS POPULĀRĀKĀS PLATES UN KASETES
10 10 9 STĪVS MĀRTINS KĻŪSTAM ĪSĀKI
Es rokās turu pasaulē pirmo platīna komēdijas albumu.
Platīna nozīmē, ka jāpārdod miljons albumu.
Prieks, ka pārdots miljons albumu,
bet ir arī jocīgi apzināties, ka ārā,
šajā valstī, ir miljons neprātīgo.
Vispār ir vairāk nekā miljons.
Viņi tikai lēni tevi iepazīst.
Nu...
Stīvs nedomāja, ka sitīs pušu rekordus.
Taču viņš pārdeva deviņus miljonus albumu.
BEIDZOT!
POPULĀRĀKAIS KOMIĶIS AMERIKĀ
Kāda ir tava diena?
Piemēram, šodien. Pabiji rīta raidījumā.
- Biju Good Morning America. - Un šeit.
Pēc tam lidojam uz Vašingtonu.
Kenedija teātrī būs divas izrādes.
Kad uzstājos Kenedija teātrī, vaicāju reklāmistam:
"Intereses pēc, cik nopelnīšu?"
Viņš atbildēja: "25 tūkstošus."
Teicu: "Oho, lieliski."
Bet viņš teica: "Un otrais šovs ir vēl labāks."
Atgriezīsimies šeit un pēc tam dosimies uz...
šķiet, Bostonu nākamajā dienā.
60 dienu laikā pabūsim 50 pilsētās.
Cik cilvēku šeit ir?
Divi, četri, seši, septiņi,
astoņi, desmit, 11, 12, 13,
16, 17.
Pie bāra ir kāds vīrs. Tātad 18.
Varbūt... Man vēl pajokoties, vai...?
Nē, nevajadzētu, tas būtu muļķīgi.
Stīva Mārtina izrādes bija izpārdodas vēl pirms reklāmas beigām.
Pēc tam devāmies uz restorāniem.
Mēs dzirdējām, kā cilvēki stāsta viņa jokus.
Šķiet, cilvēki priecājās būt daļa no kaut kā.
Tas bija kulturāls fenomens.
Ak, nē, manas kājas kļūst jestras!
Mēs neizmantojām video projekcijas.
Bet 20 tūkstoši cilvēku tāpat visu saprata.
Šķiet, notika tā,
ka joki kļuva otršķirīgi pašam uzstāšanās faktam,
kur uzstājos ar visu ķermeni - no galvas līdz papēžiem.
Katrai kustībai ir sava nozīme.
Nekas nav nesvarīgs.
Es vadu skatītājus.
Labi. Gribētu...
1977. gadā viņš izpārdeva 60 izrādes.
Pagājušomēnes viņš viens uzstājās Dienvidkalifornijā
9000 fanu priekšā, Anaheimas konferenču centrā,
netālu no dzimtās pilsētas, Gārdengrovas.
Pirms 17 gadiem stāvēju šeit, pretim ielai, Disnejlendā,
un pārdevu tūrisma bukletus par 25 centiem.
Un... Lielā mērā priecājos, ka varu...
...atbraukt nevis ar limuzīnu,
bet atgriezties, satikties ar draugiem,
un būt tādam, kāds savulaik biju...
Stīv, atnācis viens no draugiem.
Tiešām? Dzen prom.
Mēs reiz apsēdāmies... uz kādas mājas lieveņa Aspenā.
Un viņš vaicā: "Vai nav lieliska dzīve?
Tikko sarakstījām lieliskus jokus.
Mums ir fantastisks vīns, skatāmies skaistu saulrietu.
Šis ir... nav nekā labāka."
Atminos, ka nodomāju: "Nē, ir gan.
Es gribu... gribu draudzeni."
Un kā ar tavu mīlas dzīvi?
Nu...
Esi precējies, tradicionāls? Vienkārši ķerts?
1. APRĪĻA TŪRE
Teiksim tā. Pieņemsim, ka precos
un saku: "Nu, dodos trīs mēnešu tūrē.
Kaut kad tiksimies."
Man nekad... man nav mājās sēdoša dzīve.
Tas ir mākslinieku mīts.
Šķiet, ka ejam uz randiņiem, bet tā nav.
Es šeit būšu deviņas dienas,
bet man nebūs laika kādu iepazīt.
Nepraktizēju vienas nakts sakarus.
Manuprāt, ir jāiepazīst citam citu,
jāiemīlas, pirms...
...izmanto un pazemo otru.
Iebildīsi, ja noskūpstīšu?
Nē, nemaz.
Labi.
Paturēšu prātā citai reizei.
Man šķiet, ka esi noslēgts cilvēks,
kas citus nelaiž pārāk tuvu.
Taču tavs tēls ir -
"Esmu trakulīgs, darīšu visu.
Novilkšu bikses, izskriešos ar suņiem."
Jā.
ZOBU PASTA NAGU LAKA
Mēdzu teikt, ka, ja tev veicas biznesā,
tad sēdi pie eleganta galda, fonā ir fantastisks skats.
Bet, ja tev veicas šovbiznesā, dosies izjādē ar ziloni.
Reiz runāju ar Kārlu Gotlību un viņš teica:
"Kad telpā ienāk seriālu aktieris, visi prasa:
"Kā iet?" Paiet tālāk. "Klau... Mēs tevi mīlam, un tā tālāk."
Kad ienāk filmu aktieris, cilvēki skaļi nopūšas."
Un man tas patika. Tas uz mani atstāja iespaidu.
Ak, Stīv, savācies!
Tev ir piedāvāta loma filmā.
Tiešām?
Kāda ir tā loma?
Pāreja no stāvizrādām uz filmām ir gudra izvēle.
Ja parādīšu pašu labāko šovu, kādu spēju,
nākamajā dienā tā vairs nav. Viss beidzies.
Vau! "Nolāpīts!" Ko?
Nemaz nerunājot par to, ka bija jālido uz Floridu.
Bet filmā varu iefilmēt septiņas ainas variācijas,
Trāpīt pareizi uz mūžu.
Un tad filma aizceļo uz Floridu.
Lieliska izvēle.
Šī nav pirmā filma. Esi bijis arī citās.
Biju Vējiem līdzi.
Filmējos Ostā.
- Tiešām? - Ilgu tramvajs.
Un tagad - The Jerk.
Sākumā filmu sauca Banānu bulvāris.
Stāsts par vīru, kas nespēj dzīvot pasaulē,
tādēļ viņam jākļūst jukušam, lai šķērsotu Banānu pasauli.
Man bija 17 scenārija versijas.
Kā lai saka, tas... Tās nebija uzfilmējamas.
Strādāju ar diviem autoriem, tajā skaitā Kārlu Gotlību, Žokļu scenāristu.
Tā zivju filma.
KĀRLA GOTLĪBA BALSS
Un Maiklu Eliasu, lielisku komēdijas rakstnieku.
Sniedzu intervijas par grāmatu.
Bet vaicāja tikai par The Jerk.
"Kura ir tava mīļākā daļa? Kuru radīji?
Kā bija strādāt ar Stīvu Mārtinu?"
Bet es gribēju pārdot savu grāmatu.
AUGSTĀKĀ KLASE
Viņš necieš šīs bundžas!
Netuvojieties bundžām!
Paskaidrosi, par ko ir stāsts?
Nu, es... Kad noskatījos pabeigto filmu,
goda vārds, nezināju, par ko tā īsti ir.
Tur arī ir bundžas!
Prasīju draugam: "Filma patika?"
Viņš atbildēja: "Ļoti! Tā ir par pasaules naivāko cilvēku."
Vairāk bundžu!
Mirsti, maitasgabal!
Stīvs Mārtins, Valsts spožākais komiķis,
spēris lielu soli kino ekrānu virzienā,
uzsākot savu kino karjeru ar filmu The Jerk.
Tas bija hits no sākta gala.
STĪVA MĀRTINA FILMAS THE JERK TREILERA PIRMIZRĀDE
Stīvs uztraucās, bet to citiem neizrādīja.
Šovbiznesa pirmais likums: "Neļauj citiem redzēt sevi uztrauktu."
Kad biju uz skatuves, domāju:
"Es zinu, kas tagad esmu - kaķis."
Vau! Padod šurp!
Vai: "Esmu karikatūrists R. Krams."
Nemitīgi uzskatīju, ka šovam ir jābūt tādam, kā vēlies.
Ja gribi gudru šovu, saskatīsi.
Ja gribi muļķīgu, saskatīsi.
Ja gribi parodiju, saskatīsi.
Oho, tur gan ir labas vietas.
Šovs ir sācies!
Man patika iet viņam aiz muguras...
...un redzēt, kā citi nespēja noticēt savām acīm.
"Nolāpīts, tas ir Stīvs Mārtin!"
LABĀK PĀRDOTIE STĀSTI 1. CRUEL SHOES, STĪVS MĀRTINS
Labāk piepildījām zāli nekā Fleetwood Mac.
Tieši tajās pašās vietās.
Mēdzam aizmirst, ka 70. gados
Stīvs nebija veiksmīgs komiķis, bet kārtīga rokzvaigzne.
Viņš bija pirmais komiķis, kas uzstājās stadionos.
Tas bija neparasti un savādi.
Tā bija... drīzāk paniska emocija,
jo lielu daļu dzīves viņš pavadīja viens.
Slavas zenītā trīs dienas uzstājāmies Nassau Coliseum.
45 tūkstoši cilvēku.
Tava dzīve ir rekordu pārpilna.
Nu, tagad atliek tikai krist no slavas troņa.
Stīv!
Labi, mieru, nesavainojiet kādu.
Parakstīsi manu cigareti?
Skatītāju daudzums nesagādāja problēmas.
Mānija gan.
Esmu nedaudz vīlies, ka... neatnāca vairāk fotogrāfu.
Lūdzu.
Joprojām domāju, ka esmu komiķis.
Taču patiesībā biju ballīšu rīkotājs.
Labi. Tagad atkārtojam netradicionālo zvērestu.
Apsolu būt citādāks.
Apsolu būt unikāls.
Apsolu neatkārtot to pašu, ko saka citi.
Labi!
NU, ATVAINOJIET!
75., 76. gadā man šķita,
ka esmu smieklīgs.
Bet 80. gadā nebiju vairs tik fenomenāls.
KAS MANI PADARA PAR TRAKULĪGU, JUCEKLĪGU PAPĪRU?
Piezvanot radio dīdžejam, saki:
"Hallo!" Un šis sāks...
Kad lidoju ar lidmašīnu,
stjuartes savā ziņā tevi atdarina.
Zini, ko domāju? Saka, ka ir trakulīgi, juceklīgi vīri.
Un vienmēr saka arī: "Atvainojiet!"
Vai nav smieklīgi, kad viņas tā dara?
Īstais Stīvs Mārtins varētu panākt soli uz priekšu?
No viņa nebija ne miņas,
bet vairāk nekā 100 Stīva Mārtina līdzinieku bija gan.
Bet tas nekas, jo esmu trakulīgs un juceklīgs vīrs.
Lūk. Labi. Jums ir jautri, vai ne, bērni?
Nu, atvainojiet!
Atvainojiet!
- Atvainojiet moi! - Atvainojiet...
Atvainojiet!
Sadošu viņam pa bieti, goda vārds!
- Ļauj pavaicāt nopietnu jautājumu. - Labi.
- Ak, ieņēmi nopietnu pozu. - Jā.
Sapelnīji bagātību. Esi laimīgāks
nekā pirms pieciem gadiem,
kad centies izdzīvot?
- Kopumā, relatīvi. - Laimi par naudu nenopirksi.
Saprotu, ko domā. Pat negribi to nopietni atzīt.
Nē, es to domāju nopietni.
- Es tā domāju, ka nevar nopirkt. - Jā.
Joprojām ir personīgas problēmas.
- Labi. Vai tev... - No tām neatpirksies...
Tev ir personīgas problēmas? Ir kas... varam par tām parunāt?
Es... kopš sākām par to runāt, esmu apčurājies.
Šeit?
Tas nekas, mēs...
Reiz biju ģērbtuvē, kur bija arī viņa tēvs.
Stīvs ienāk pēc ideāla vienas stundas un piecu minūšu šova.
Viņa tēvs teica: "Zini, kas bija vainas tam šovam?"
Īsumā, es izlavījos no ģērbtuves.
Tam šovam nebija nekādas vainas.
Teiksim, ka gribu paveikt ko īpašu.
Šovakar zālē ir mani vecāki un... gribu jūs iepazīstināt.
Viņi visu mūžu bija mani vecāki. Un...
Nu, ģimene nebija... manas dzīves mērķis.
Man nebija tāda piemēra... ka tā ir kaut kas brīnišķīgs.
Un, nu...
Nezinu, vai izsakos korekti, jo tā ir tik...
parasta lieta vairumam cilvēku. Bet ne man.
Ilgi nenoturēšu smaidu.
No vienas puses sajūti milzīgo mīlestību, kas tiek tev veltīta.
Bet tā nav tāda, kādu sagaidīji.
Tā vairo nemieru.
Reiz Stīvam vaicāju: "Tu jūti kaifu pēc šova beigām?"
Viņš uz mani dīvaini paskatījās, teica: "Nē, ne gluži."
Es nodomāju: "Oho, cik māksliniekam neierasti."
Es biju ļoti noslēgts un vientuļš.
Es burtiski nevarēju iziet laukā.
Grūti atrast laiku sev, kā vien brīžos, kad esi pilnīgi viens.
Vai ne?
Pat tevis paša klusums tev traucē.
Tu gribi citiem patikt.
Bet tādēļ vari apdedzināties.
Ir viegli secināt, ka visu dari nepareizo iemeslu dēļ.
"TAS VISS... TIKAI MAN..." STĪVS MĀRTINS
Lasvegasā pēdējās rindas parasti ir apgaismotas.
Es ieraudzīju tukšu vietu.
Vēlāk mans draugs, komiķis, teica:
"Varbūt kāds vienkārši neatnāca."
Bet tas padziļināja manas skumjas, kurās biju iegrimis.
Es negribēju to redzēt. Negribēju zaudēt panākumus.
Man neko no šī nevajag! Man nevajag tādas lietas!
Man tevi nevajag! Man neko nevajag!
Uzstāšanās pēc būtības bija konceptuāla.
Un, kad koncepts tika uztverts,
nebija nekā cita, aiz kā aizķerties.
Savā ziņā izveidoju pats savu strupceļu.
Šķita, ka esmu ātrgaitas vilcienā ar nosaukumu stāvizrāžu komēdija.
Bet pretim nāca vilciens ar nosaukumu filmas.
Man bija jāizlec no komēdiju vilciena, pieķeroties filmu vagonam.
Un nodomāju: "Ak, varu sākt no jauna.
Varu kļūt par pavisam jaunu personu."
1980. gada augustā Stīvs noslēdza savu komēdijas tūri.
Viņš bija šovbiznesa pats ietekmīgākais komiķis.
Viņš nekad vairs neuzstājās ar šo šovu.
Šovs ir jābūvē.
Es savu šovu slīpēju 15 gadus, pirms man sāka izdoties.
Kāpēc nepadevies?
Biju pārāk liels muļķis.
BEIGAS
Nu, nē.
Diemžēl stāstam ir turpinājums.
Tulkoja: Mārtiņš Grīnbergs