Mennyi volt a jegy?
- Öt. - Öt dolcsi?
Kifizették, profi előadásra számítanak,
ne vesztegessük az időt.
Maradjunk a profi showbiznisznél! Hé!
Tudják, mit...
Be van kapcsolva a mikrofon?
Jól vannak? Oké, bocsánat.
Szeressenek!
DOKUMENTUMFILM KÉT RÉSZBEN
És ez teljesen spontán, és egyáltalán nem próbáltuk el.
Nem próbáltuk el.
Szóval...
Mi bajuk maguknak, nincs humorérzékük?
1. A MÚLT
Hé!
Ennyi.
Van még valami. Jöhet még egy.
Ez a fickó boldoggá tette az embereket.
JERRY SEINFELD HANGJA
Ő a legbálványozottabb komikus.
Úgy gondoltam rá, mint kijáratra a 60-as évekből.
JOHN MCEUEN HANGJA
Valami, amit nem gyakran látnak.
Megint lehet hülyéskedni.
Rájöttem valamire,
ami véget vethetne a showbiznisznek,
éspedig, ha az emberi fajnak nem két karja lenne,
hanem csak egy, a törzse közepén.
Azért vetne véget a showbiznisznek, mert hogy tapsolnának?
Ilyen lenne...
ANNYIRA JÓL MULATUNK!
Újra feltalálta a stand-upot.
LORNE MICHAELS HANGJA
Ilyen nem gyakran van.
De sosem gondolta, hogy a siker állandó állapot lenne.
Mindig azt gondoltam: „Ilyen nincs.”
És mégis.
Még valami, ha megvették a lemezemet,
és azt várták, sok számot előadok róla, és mégsem így volt,
hát elnézést!
Jó éjt!
Azt hiszem, ha valaki irányított volna...
ebből semmi sem történt volna meg.
Csak színpadon akartam lenni.
Mikor megláttam egy színpadot, tágra nyílt a szemem,
és elképzeltem magamat odafent.
De bizton állíthatom, hogy nem volt tehetségem.
Semmi.
Kerülő megoldás kellett, hogy színpadra állhassak.
Talán 10-11 éves lehettem,
mikor rájöttem, hogy ha elmegyek egy bűvészboltba, megveszek egy trükköt,
és felolvasom, hogy: „Jó estét, hölgyeim és uraim!”,
benne vagyok a showbizniszben.
Ne féljenek, semmi baj sincs a díszlettel, szóval segítsenek!
Egyszerű bűvész akartam lenni.
De hamar rájöttem...
Ha azt mondom, feljönnek, feljönnek.
„Imádják, ha egy trükk nem működik.”
KALIFORNIA, ORANGE MEGYE, 1955
Az életem tízéves koromban kezdődött el.
Egy barátom szólt: „Gyerekeket vesznek fel Disneylandbe.”
Mondom, mi?
Így van, bármi lehetséges Disneylandben.
Képzelhetik, mikor tízévesek, és még nem láttak semmit,
és ott van Mickey egér virágokból,
és egy vonat érkezik az állomásra, és...
és szereplők és játékok és űrrakéták.
Azonnal kaptam állást, a Disneyland Newst kellett árulnom.
STEVE! (TÉNYLEG)
Amit senki sem akart megvenni.
De a lényeg az volt, hogy délelőtt 9-re végeztem,
és a nap további részét ingyen tölthettem a parkban.
Lóghattam a Golden Horseshoe Revüben.
Volt ott egy komikus. Wally Boag. Ő volt az első, akit élőben láttam.
Ez a szerencsejátékos barátja.
Mindig beválik, és vagyonokat kereshetsz vele.
Sosem hagy cserben. Nicsak, Niagara-vízesés!
A kanadai oldalról.
Befagyva.
Több százszor láttam a műsorát.
Mi van itt még?
Az átlagos ember így fújná fel a lufit.
Ez az átlagos típus.
Aztán itt van az egyenes típus...
Hallottak rózsaszín elefántról? Itt egy színes elefánt.
Valahogy így néz ki egy elefánt.
Ez nem ér semmit, hallom a tapsból.
Azt fantáziáltam, hogy ülök a közönségben,
és ő rosszul lesz.
Valaki megkérdezi: „Ismeri valaki ezt a műsort?”
És én felmegyek.
Mi a neved?
Van neved?
Mivel Disneylandben volt, nem volt igazi munka.
MELINDA DOBBS HANGJA STEVE NŐVÉRE
Talán néha keresett vele egy kis aprót, de nem érdekelte.
Imádta, amit csinál.
Szökést jelentett neki,
mert Steve-et eléggé frusztrálta az apánk.
Gyakran leordította a fejét.
Nem emlékszem ölelésre.
Nem emlékszem szeretetre.
Emlékszem, arra gondoltam:
„Nagyon boldog gyerekkorom volt. Olyan boldog voltam.”
Később rájöttem: „Igen, mikor nem voltam otthon.”
A világ legboldogabb helyére, Disneylandre!
Aztán állást kaptam a bűvészboltban.
MERLIN BŰVÉSZBOLTJA
És ez megváltoztatta az életemet.
Egész nap trükköket adni elő?
Valóra vált álom.
Végül jó leszel.
Volt mindenféle gegünk.
Nyuszifülek és a fejen átlőtt nyílvessző.
Voltak trükkök, de vicces dolgok is.
CSENDET, A ZSENI DOLGOZIK...
Volt egy barátom, Jim Barlow. Szeretett fecsegni.
Odament a látogatókhoz: „Szabad a pénzét? Mármint segíthetek?”
Átvettem Jim dumáját.
Ha valaki vett valamit, azt mondtam:
„És mivel ön a 100. vásárlónk, ma ingyen papírzacskót kap.”
Ilyen kis butaságokat. De ez Disneyland, és 15 éves vagyok.
Martin, a mágikus mirákulum. Hívjuk be!
A szüleim bridzspartijain és kiscserkészeknél léptem fel.
Ez nem ér semmit, hallom a tapsból.
Jim Barlow és én több száz geget találtunk ki.
Kaphatnék egy kis mágikus zenét?
Javarészt loptuk és átvettük.
Csak szólok, bátran nevessenek!
Ha elmennének, az ajtók zárva.
Azt hittem, örökre ezeket használom.
Mondom, mágia, nem tragédia.
Mehet! Egy!
Kettő!
És három!
KILÁTÁSOK 1963 1. Anaheim Ingatlan Tanács karácsony
Gyakran hallom: „Csak légy önmagad!”
De ki tudja, mi az, hogy önmaga?
Én nem.
JEGYZETEK BEÁLLÍTÁS - JÓSLAT
„Jó estét, hölgyeim, uraim, kiscserkészek, ma este én vagyok a mágikus házigazda.
Steve Martin vagyok, ma este a mágikus házigazdájuk.
Fogd a névjegykártyákat! Adj párat a főnöknek!
Nyolcéves kor alatt nincs gyerekműsor.
Elképesztő előadás, sőt, annál is több. Végig nevettek.
Volt egy kis baleset a kör-négyszöggel, de megoldottuk, és senki sem jött rá.
LAZÍTS, NE REMEGJ!
Meghatározol magadnak egy személyiséget, és az leszel a színpadon.
Az lehetsz, ami akarsz.
- Játszanál nekünk valamit? - Persze, igen.
Ezen nem így kell játszani, Tex.
Hanem így?
- Nem. - Nem.
Emlékszem, rájöttem:
„Azt hiszem, a bűvészkedés zsákutca nekem.
A stand-up tágasabbnak tűnik.”
Bemész a tévébe...
Bemész a tévébe, és sok előadó ideges lesz.
Én nem leszek ideges.
Nem akarom, hogy bárki azt higgye, ez van a szívemben.
Ha valaki azt hinné, ideges vagyok, meghalnék.
Imádtam Jerry Lewist.
Imádtam Stan és Pant.
És Nichols és May olyan volt, mint a zene.
És tudod, hogy anyu szeret téged.
És is szeretlek, anyu.
- Szia, kicsim! - Szia, anyu!
Ott volt Lenny Bruce,
Bob Newhart, Charlie Chaplin, I Love Lucy,
Jack Benny, Danny Kaye, Bob Hope, Red Skelton,
Peter Sellers, Steve Allen, Jackie Gleason.
De egyáltalán semmi közös nem volt bennem velük.
Elhiszed, hogy el tudom játszani ezt a dalt hátrafelé?
Nem. El tudod?
- Akarod látni? - Igen.
Ezt figyeld!
Orange megyében vagyok, fényévekre Hollywoodtól.
És nem voltak számaim.
Kellék nélkül kényelmetlenül éreztem magam.
Ki kell állnom, és elmesélnem egy történetet?
Hogyan legyek komikus?
KNOTT 'S BERRY FARM NARANCSLEKVÁR
Mikor 18 éves voltam, egy aranyos kis színházban dolgoztam
a Knott's Berry Farmon, a Birdcage Színházban.
Megismertem egy ott dolgozó lányt, és egymásba szerettünk a 18 évesek módján.
A neve Stormie Sherk volt, akiből keresztény hittérítő lett
és óriási bestsellerszerző.
De akkor még nem volt az.
A gondolkodása akkor még nem volt szent.
Nagyon érdekelte a tudás és lelkesen tanult.
Nyitott volt mindenre.
STORMIE SHERK HANGJA
Neki akartam adni a könyveket, amik hatással voltak az életemre.
Meggyőzött, hogy olvassam el a Borotvaélent.
A Borotvaélen egy férfiról szól, aki az igazságot keresi.
Nincs igazi boldogság, míg meg nem tanuljuk,
hogy az belőlünk származik.
Nem tudnám idézni.
Csak azt tudom: „Az élet értelmének kellene érdekelnie.”
Folyton bátorítottam. „Steve, zseniális vagy.
Főiskolára kell menned. Így találod meg, ki vagy.
Így tanulsz meg sok mindent magadról és a világról.”
Nagy változás állt be az életemben.
Jelentkeztem a Long Beach State-re, és filozófiát kezdtem tanulni.
A filozófiában mindent lerombolnak.
Mindent újragondolnak.
Mindent. És ez tetszik nekem.
Hogy úgy érzed, megoldasz valami óriásit.
Elkezdtem megkérdőjelezni az egyetlent, amim volt, a stand-upot.
Ahelyett, hogy „Létezik Isten?”,
az volt, hogy: „Hogy érhetnék el több nevetést?”
Eszembe jutott egy lényeges elem,
ha a stand-upra gondolok, ami az indikátor.
Így!
El szeretném mondani...
Egyszer ateista akartam lenni. Lemondtam róla. Nincsenek ünnepeik.
A stand-uposok és a közönség között egyezség jön létre,
az egyik jelzi, hol a vicc vége, a másik, hogy vicces-e vagy sem.
„Oké, itt nevetünk.”
Például a poén.
Biztosan olvasták, hogy Elvis Presley átment a katonai vizsgálaton.
Nagyobb biztonságban érzem magam. Önök?
A történet elmesélésével feszültséget teremtünk.
Elvis nagyon muzikális.
Mikor az orvos megütötte egy kalapáccsal,
a térdkalácsa eljátszotta a „Don't Be Cruel” három refrénjét.
A poénnal feloldjuk a feszültséget, és mindenki nevet.
Ez nem igazi nevetés.
Azt gondoltam: „Mi van, ha feszültséget hozunk létre, és nem oldjuk fel?
Mi van, ha valódi nevetést tudok elérni?”
Olyat, mint amit a barátainkkal élünk át, mikor fáj az oldalunk.
Ahol nem volt egyezség. Csak nevettünk.
Nem voltak indikátorok.
Semmi sem jelezte, hogy ez egy vicc. Csak vihogtunk.
„Min nevetsz?” „Nem tudom.”
Ez volt az elméletem.
„Mi lenne, ha kivennénk az indikátorokat, de folytatnánk a műsort?”
A közönség döntené el, hogy hol nevet.
Vagy azt gondolják, „ez ostobaság”, és ezen nevetnek,
vagy „ez vicces volt”, és ezen nevetnek.
Vagy „Most azon nevetek, ami kettővel előbb volt.”
Azaz volt egyfajta szabad nevetés az egyezség nélkül.
Egy meghatározhatatlan minőséget kerestem,
azt, hogy: „Nem tudom, miért volt vicces, de az volt.”
A legelső előadásom, amiért fizettek,
a Little Place kávézóban volt.
Köszönöm.
El akartam mondani, csodás a mai előadás.
Nálunk van Steve Martin. Egy perc múlva bejön.
Itt van Tijuana Brass, Elvis Presley, és...
Flamey and the Burnouts, Bill Haley and the Comets,
Truman Capote, az angol királynő, Montie Montana...
A számomban minden volt, bűvészet is.
Pikk ász.
Pikk ász. Téved!
Felolvastam E. E. Cummingsot.
„Az ördög, a nagy, zöld, táncoló ördög.”
Zsonglőrködtem.
Nem mindig volt fantasztikusan vicces számom.
Dramatizált felolvasásokat tartottam,
pl. a periódusos rendszerből.
Ez nagy.
Pd.
Tm.
Zn.
Valahogy így ment.
Nehéz volt 20 percnyi anyagot összehozni. Nagyon.
Ha a közönség rossz volt, lementem 11 percre. Tudják?
Ez fontos volt nekem, oda juttatott, ahol ma vagyok.
Ez a telefonos műsorszám.
Úgy teszek, mintha felhívnék valakit, beszélnék vele, és vicceket adnék elő.
Azt hiszem, ezt nagyon fogják szeretni.
Halló, Fred ott van?
Ez vicces. Aztán...
Egy tekintet is boldoggá tett.
Mondom, mi van?
Kétféle ember van a világon.
Akik értik Steve Martin humorát, és akik nem.
A közönségnek bírnia kellett a tempót.
Köszönöm.
Átmentem a UCLA-re, és felvettem a haladó logikát.
Jól érezzük magunkat.
STEVE MARTIN ZENE, BŰVÉSZET, HUMOR ÉS DAL
Ezek jó idők, és kihasználjuk őket.
Lewis Carroll befolyásolt,
aki a képtelenség nagy mestere volt.
Egy. A babák nem logikusak.
Kettő. Senkit sem vetnek meg, aki el tud bánni egy krokodillal.
Három. A nem logikus embereket megvetik.
Vagyis a babák nem bírnak el a krokodilokkal.
Egy nap a barátommal, Phil Carey-vel voltam,
és úgy döntöttünk, kalandra indulunk.
Phil kapott egy házi feladatot. Nem tudom, mi volt az,
de meg kellett interjúvolni valakit, ezért felkérte Aaron Coplandet.
És Aaron Copland igent mondott.
L. A.-BŐL NEW YORKBA MENJÜNK!
Nem járt az ország túloldalán...
PHILIP CAREY HANGJA
...és nem sok kisvárosban járt.
Voltak helyek, amikről azt gondoltam: „Steve-nek ezt látnia kell.”
Phil és én szinkronban voltunk. Tudják, hogy megy ez.
Mikor van egy közeli barátjuk, akivel együtt ötletelhetnek.
Ez történt azon az úton.
Van egy jó névötletem egy termékre. Húsviasz.
„Üdv, barátaim! Elegük van a lanyha, vacak testükből?
Újra csillogóvá tehetik az új Húsviasz spray-vel.”
Az élet különös és csodás részei érdekeltek minket.
HÚSVIASZ
Csak 20 éves voltam,
és büszke, hogy eljutottam New Yorkba 21 éves korom előtt.
Mikor Phil és én odaértünk, siettünk a Modern Művészeti Múzeumba.
Mert látnunk kellett a Guernicát.
Mi történik 1964-ben?
Robbanás a művészet világában.
Kultúraváltás a Beatlesszel.
Adjon egy csókot!
Ezért mikor ránéztem az ún. művészetemre,
természetes volt azt gondolni: „Miért akarnák még egyszer megnézni?
Miért beszélnének róla otthon is?”
Még ha csak annyit is: „Nagyon fura dolgot láttam.
Egy komikust, akit azt hiszi, vicces, de nem az.”
Azt gondoltam, van benne valami.
Képeslapot küldtem a mesés főiskolai barátnőmnek.
„Kedves Nina! Úgy döntöttem, a számom avantgárd lesz.
Csak így csinálhatom meg, amit akarok.”
Fogalmam sincs, mire gondoltam, kivéve, hogy nem leszek hagyományos.
Gondolom.
És most, hölgyeim és uraim... Steve Martin.
Jó estét, köszönöm. Köszönöm szépen, kedvesek.
Tényleg nagyon kedvesek. Köszönöm.
Ez a búcsúelőadásom, köszönöm szépen.
Viszlát, és köszönöm.
Jó estét, hölgyeim és uraim!
Vagy helló, vagy akárhány óra is van, ahol vannak.
Jó estét, üdv a show-ban!
A nevem Steve Martin, és mindjárt kimegyek.
És amíg várnak, szeretném bejelenteni, hogy két hete
felvettem az első élő stand-upos lemezemet.
És ma estétől fogva két nap múlva letöröljük.
És ezért vagyok itt.
Ez vicces, nem?
Igen, a stand-up a király ebben a lenyűgöző világban.
Tudják, a nevetés fontos.
Az egyetlen dolog, ami megkülönböztet
egy embert az összes többi lénytől,
a képesség, hogy mikor valami vicces történik, hátra tudunk dőlni,
és azt mondjuk: „Vicces.”
CYRANO EBÉD, VACSORA
A klubok komikusokat vettek fel.
Mindig ők voltak a nyitószám.
Ez volt az egyetlen bárjelenetem, és nem igazán...
Kaliforniai „egyetlennek” tűnik, most, hogy kimondtam, de mindegy.
A mekka a Troubadour volt.
Bár volt egy Mecca nevű bár is.
...köszöntsék Steve Martint!
Köszönöm.
Köszönöm. A csudába!
Igazán csodálatos közönség voltak, köszönöm szépen, és jó éjt!
Azt gondoltam, ezt fogom mondani. Mint mondta, a Bishop-show-t csináltam...
Többnyire két előadás volt.
Lehetett úgy hat ember a közönségben.
MITZI TRUMBO HANGJA BARÁTNŐ/FOTÓS
Furcsa volt figyelni, mikor senki sem nevetett,
mert akkor arra gondoltál: „Ez vicces?”
A Troubadour mögötti sikátorban vagyunk
Mr. Steve Martinnal.
Igen, én vagyok az.
Hölgyeim és uraim, ha hallgatják,
néhányan elmentek mellettem, és felismertek.
- Izgalmas... - Woody Allen, igaz?
Nem.
Maga Jerry Lewis?
Nem, Steve Martin. A stand-up királya.
Sosem hallottam Steve Martinról.
Nevettessen meg!
De volt egy második előadás,
az emberek addigra már ittak, és remekül sikerült.
De most jövök rá, hogy sokan, akik ott ülnek, azt gondolják:
„Egy újabb bendzsós bűvészelőadás.”
„De mikor csinál lufiállatokat?”
Amikor megértették, megnevettette őket.
MEGJEGYZÉSEK
Furcsa show, nem tudom, rajtam vagy velem nevettek.
De azért jól sikerült.
Nagyon akartam, hogy azon a nyáron romantikus legyen.
Az agya sok érdekes, különböző módon dolgozik.
„Drága, drága Mitz! Igazából semmi sem történik.
Meghallgatás volt a Golden Horseshoe-ben, de még nem jeleztek vissza.”
„Bajuszt növesztek, hát te?”
SZERETETTEL, STEPHEN
Jól mulatott a családommal.
Füveztünk egy kicsit, nevettünk és ettünk.
Az apám író volt, forgatókönyvíró.
Sok barátjával együtt feketelistára került.
Voltak vacsorák művészekkel, írókkal.
Ekkor láttam először művészi alkotást egy házban.
A beszélgetés az ellenkezője volt, mint nálunk.
A szüleimmel csendben vacsoráztunk.
Ez volt az első eset, hogy egy teljesen más életbe csöppentem.
Egy másfajta életbe.
Ahogy egymásra nézünk annyi idősen,
nem tudunk semmit semmiről.
Ezért szakítottam Steve-vel.
Azt hiszem, láttam, hogy jut valahová.
Nem hittem, hogy meg fog állni. És nem is állt.
Ez az egyik legszebb látvány...
Egyszer volt előadásom egy autósmoziban.
Ha valamit viccesnek gondoltak, dudáltak.
Mikor azt kérdezik: „Nem baj, ha rágyújtok?”,
azt mondom: „Nem. Nem baj, ha szellentek?”
Azt gondoltam: „Nem hagyhatom, hogy ez legyen az életem.
Nem akarom ezt csinálni az 50-es, 60-as éveimben.
Szóval 30 éves koromig adok időt magamnak, hogy befussak.”
Éjszaka dolgozom. Nappal főiskolára járok.
És arra gondolok: „Miből élek meg? Mit csináljak?”
„Augusztus 9., meghallgatás a The Mighty Hercules tévéműsorba.”
Add fel, Herkules, nincs esélyed!
Csak hiszed. Jövök, Thészeusz.
„Nem kaptam meg a szerepet.”
Komolyan azon gondolkodtam, hogy filozófiaprofesszor leszek,
mert mindig úgy éreztem, a tanítás olyan, mint a showbiznisz.
Egy csomó ember előtt állsz.
Aztán jött egy lehetőség a The Smothers Brothersnek hála.
Ami egy sikeres műsor volt.
Itt van a fivérem, Tom, először a tévében
30, számolják csak meg, 30 felső nélküli táncossal.
Fiatal írókat kerestek.
Azt gondoltam: „Ez a showbiznisz.”
Az egész városban stand-upoltam, és már hallottak rólam egy kicsit.
Van egy remek csínyem.
Kipróbálnák a barátaikon? Irtó vicces.
Meghívták önöket egy nagy vacsorapartira,
bemennek és a salátát a földre dobják.
Megcsináltam a legutóbbi partin, amire meghívtak.
Ez úgy két éve volt.
Csak néhány viccet írtam a számba,
és pár kicsi, furcsa, rövid történetet.
De a barátnőm a vezető íróval randizott.
Ne feledjük, 1967-et írunk.
Heti négy-ötször jártam a The Ice House-ba.
MASON WILLIAMS HANGJA STEVE BARÁTNŐJÉNEK BARÁTJA
VEZETŐ ÍRÓ
Talán 20-30-szor láttam őt ott.
Mikor valamit 30-szor látsz,
meglátod a lényegét, hogy mi történik.
És felvettek.
Kilőttek a sztratoszférába.
Egy héten belül a semmiből a valamibe.
Halálosan féltem.
Azt mondanám, kicsit félénk volt.
Felvétel!
Nem tudtunk irodát adni neki, és ő ült a folyosón az írószoba előtt.
A falnak dőlt.
Bementem, és írtam valamit.
Mason bekarikázott egy sort, és azt mondta:
„Ez a poén, ezt fogjuk, és a végére tesszük.”
Pánikrohamaim lettek.
Sok éven át küzdöttem vele.
1968. MÁJUS 3.
„Itt vagyok... élek. Most mit tegyek?
Két napja volt életem legrosszabb élménye.
Elképesztően gyors szívverés félelemérzettel kísérve.
Úgy éreztem, elszakadtam a világtól.
Nincs múlt, csak a távoli jelen.
Szétszórt voltam a munkában.
Nem tudtam beszélni dadogás nélkül.
Arra gondoltam, hogy kilépek.”
Ki ez a visszataszító alak?
„És aztán...
hazamentem, és rájöttem, hogy rohadt jó vagyok.
Jó munkám van. Kreatív munka.
Jó számom van, művészi szám.
Van elmém.
Úgy döntöttem, a munkámat tartom a végeredménynek, és nem a boldogságot.
Ez jó ötlet.”
Tommy Smothers egyszer azt mondta:
„Steve Martinnal beszélni olyan, mint senkivel beszélni.”
És igaza volt.
Szeretnélek bemutatni, de nem tudom, hogy írjam le a számodat.
Mit javasolnál?
Mit szólnál ahhoz...
„a világ legnagyobb komikusa”?
Nem.
Üdv, én vagyok a világ legnagyobb komikusa.
Helló! Köszönöm. Köszönöm szépen.
Köszönöm. Köszönöm.
Nagyon kedvesek. Nem számítottam rá. Köszönöm.
Egy régi geggel szeretnék kezdeni,
és még nem dolgoztam ki,
de ez mindig vicces, mindegy, hányszor látjuk,
és ez a régi, „elfelejtem a nevemet” geg.
Ez az, ahol elkezdem mondani a saját nevemet,
és hirtelen úgy teszek, mint aki elfelejtette.
Még nem dolgoztam ki, de nagyon vicces.
Szóval ez a régi „elfelejtettem a saját nevemet” geg.
Üdv, Steve Martin vagyok.
Elszúrtam.
HOZZÁTOK ŐKET HAZA MOST!
Békét, most!
Tombolt a vietnami háború,
mindenkinek hosszú haja volt, és nagyon komolyan viselkedett.
Háborúzás helyett maradjunk...
- ágyban három évig! - Növesszük meg a hajunkat!
- Igen. - A békéért.
DUDÁLJ A BÉKÉÉRT!
Úgy érzem, minden számban kell lennie
valamilyen társadalmi megjegyzésnek és valami nagyon jelentősnek.
Ezért most lufiállatokat szeretnék készíteni.
Mehet.
Ez igazán jó móka. A gyerekeknek készül.
Minden stand-up politikai volt.
Elég volt a Nixon nevet említeni,
és nagy nevetés, pfujolás vagy nagy reakció jött rá.
Úgy éreztem, ezen ideje változtatni.
BOB EINSTEIN HANGJA KOMIKUS ÉS BARÁT
Akkoriban a komikusok a háborúról beszéltek,
valami, talán illetlen dologról.
Ó, szép szmogos ég Gyomirtózott gabona
Én is támogatom a nők felszabadítását.
Kifizetheted a csekket, és adhatsz jó nagy borravalót is.
Utálnék fehér lenni, mert fel kell menniük a Holdra.
Hé, ember, segítsünk a fehér anyaszomorítóknak a Holdra jutni,
hogy békén hagyjanak minket.
Steve csak hülye volt.
Egyedi volt, amit tett. Kockázatos.
Senki sem hitte, hogy zseniális, Steve sem.
Tudom, nagyon hülyén néz ki.
És úgy tűnik, nincs arra magyarázat, amit tettem, de megmagyarázom.
Tudják...
„KOMIKUS”
Csak rossz kritikát kaptam.
CSEKÉLY TEHETSÉG
SZERENCSÉTLEN
„A legrosszabb, ami az amerikai stand-uppal történhet.” Erre emlékszem.
„Steve Martin, aki szerintem a showbiznisz legszerencsésebb embere.”
Miközben várunk rám, előadnék egy számot,
ami elég fontos nekem.
Biztos, hogy felismerik a címet, mikor megmondom.
Ez az „orr a mikrofonon” stand-upos szám.
Nem, nem.
Sőt, azt mondta: „A világ legszerencsésebb amatőrje.”
Tudják, ez igaz.
Még nekem is nevetnem kell ezen.
De én szerettem.
És azt akartam, hogy működjön.
Most meditálok önöknek.
Egy kis jógameditáció a meditációs székemen.
Ráülök a meditációs székre, így ni.
Aztán fogok valami olvasnivalót.
És meditálok. Így ni.
Az volt a hippi korszak.
Köszöntelek, testvéreim! Béke.
Az volt a divat, és én követtem.
Ha nem volt hosszú hajad, és nem füveztél, kivetett voltál.
Azt hiszem, a tabletta hatni kezd.
Olyan laza vagyok.
Hogy vagy, cicus?
De sosem füveztem, és soha...
Még aszpirint sem vettem be, annyira féltem a pánikrohamoktól.
Ezt szívd el! Azt hiszem, élvezni fogod.
- Mit gondolsz a hajamról? - Szörnyű.
MARY MARTIN ANYA
Úgy nézel ki, mint Charles Manson.
Úgy értem, úgy nézel ki, mint...
GLENN MARTIN APA
...mint egy majom.
Mint aki a San Franciscó-i állatkertből jött.
Vagy a San Diegó-iból, ami még rosszabb.
Nem hiszem, hogy ez használ a karrierednek.
Mindig úgy éreztem, hogy apám zavarban van miattam.
Nem tudott büszke lenni egy nem hagyományos showbiznisz előadásra,
amit nem igazán értett.
De addigra már annyira elidegenedtem apámtól,
hogy a negatív megjegyzései igazából bátorítottak.
Úgy 1970-ben Ann-Margret és a férje, Roger Smith felvettek,
hogy felvezető legyek Vegasban.
Olyan voltam, mint egy sztár.
Fantasztikus öltözőjük volt, jobb, mint bármelyik ház,
amiben valaha éltem.
És látom Elvist, ahogy jön meglátogatni Ann-Margretet.
Csupa fehérben volt, nagy öv rajta,
elmegy az öltözőm mellett, és azt mondja:
„Fiú, furcsa humorérzéked van.
Akarod látni a fegyvereimet?”
Helló, köszönöm szépen.
Nagyon kedvesek. Köszönöm szépen, önök gyönyörű...
A Hilton volt.
Hála Istennek, hogy vége.
Minden színháznál magasabb volt a plafon, ami katasztrófa a stand-upnak,
mert azt jelenti, hogy a nevetés nem marad meg.
Felmegy a levegőbe, és eloszlik, mint a füst.
Utánzom A hihetetlenül zsugorodó embert.
Ahhoz, hogy ezt megtehessem, be kell csukniuk a szemüket
kb. három másodpercre, aztán újra kinyithatják.
És látni fogják maguk előtt A hihetetlenül zsugorodó embert.
Mindenki csukja be a szemét! Szólok, ha kinyithatják.
Oké, kinyitni!
Nos, hölgyeim és uraim!
Nagyon szépen köszönöm. Nagyon kedvesek.
A mesés „kesztyűből galambot” trükk.
A szalvétatrükk.
Azt hiszem, a kesztyű jobb.
Kicsit késleltetett a reakció.
Jött már Ann-Margret?
Visszamentem, és minden cuccom az öltözőből a folyosón volt.
Dobozokban.
Ennyire...
Ennyire sikeres voltam.
Itt vagy teljes valódban.
GLENN MARTIN HANGJA
- Rendben. - Mi újság a szakállon kívül?
Itt vagyok, és a szüleim háza előtt állok.
Most 25 éves vagyok. Azt hiszem, fekete bárány vagyok.
Nos, a mi fiunk vagy, ez van.
- Így van. - De a kérdés az, hogy miért.
Gondolkodtam ezen egyik nap, és az az oka,
hogy úgy döntöttem, nem akarom, hogy a munkámban
vagy inkább az életemben uralkodjon fölöttem valaki.
Ha lenne állásom, lenne főnököm.
Ha a szüleimmel élnék, ott lennének a szüleim, de nem élek.
Magamnak dolgozom, és azért fizetnek, hogy önmagam legyek.
De valaki más akartam lenni.
Valaki azt mondta: „Úgy nézel ki, mint aki az Eagles akar lenni.”
És mivel nem voltam jelentős, döntésre jutottam.
Ahelyett, hogy egy régi mozgalom sereghajtója lennék,
egy új mozgalom vezetője leszek.
Amikor levágom a szakállam, szeretek Gillette Foamyt használni.
Mikor Bob Einsteinnel dolgoztam, azt mondta:
„Tudod, mi fog segíteni rajtad? A kor.”
És igaza volt.
Mert az a szám gyerekes volt.
Ezért segített, mikor a hajam kicsit megőszült.
Azt kell gondolniuk, hogy egy felnőtt ember csinálja ezt.
Ezért úgy döntöttem: „Oké, öltönyt veszek,
nyakkendőt, és levágom a hajam.”
Ahelyett, hogy 60-as évekbeli hippinek néznék ki,
valaki újnak fogok kinézni a 70-es évekből.
Nézzék! Köszönöm szépen.
Vagy valakinek a jövőből.
Köszönöm szépen.
Akartam egy kis hangeffektust.
Minden komikus csinál hangeffektusokat, amikor elmond egy történetet,
és azzal kelti életre,
hogy hangeffektusokat használ.
Jól kidolgoztam. A saját hangomon csinálom.
Nincs... Jól nézek ki?
Semmi mesterséges trükk.
Mehet. A régi hangeffektusos rész.
Reggel felkeltem, ettem egy tál kukoricapelyhet.
Aztán lementem, és beindítottam a kocsit.
Bedübörgött a Pokol angyalai bandája.
JOHN MCEUEN HANGJA NITTY GRITTY DIRT BAND
Disneylandban találkoztunk a végzős év előtt,
és egész nyáron a Bűvészboltban dolgoztunk.
Azonnal barátok lettünk.
BILL MCEUEN A NITTY GRITTY DIRT BAND MENEDZSERE
Mikor szólóban kezdett fellépni, mondtam a fivéremnek:
„Bill, menj el megnézni Steve-et! Már vicces.”
MENEDZSER, STEVE!
Akarnak egy Steve Martin-nevetést?
A fivérem rávette Steve-et, hogy ő legyen a nyitószám.
Esténként 50-150 dollárt keresett.
Hitt Steve-ben, és Steve hitt Steve-ben.
Ne fotózzanak!
Steve hitt Steve-ben legkevésbé.
...jó mikrofontechnikát használni, és alapjában ennyi.
Köszönöm, és jó éjt!
A TROUBADOUR BEMUTATJA LINDA RONSTADT, STEVE MARTIN
Jó estét! Én vagyok Linda Ron...
Én voltam mindenki felvezetője.
The Carpenters, Mimi Fariña, Sonny and Cher, Poco, B. B. King,
Sha Na Na, Merle Haggard.
Black Oak Arkansas.
Nem emlékszem, hogy a Black Oak Arkansas felvezetője voltam, de biztos így volt.
Köszönöm szépen.
Egy darabig szuper volt, de rájöttem, hogy nem visz sehová.
Kb. tíz percet fogok előadni, mert...
Köszönöm, köszönöm.
Mit szólnak öt perchez?
Kétszáz dollárt kaptam egy előadásért,
és 250 dollárba került odajutni és hazamenni.
Mit csinálok rosszul?
Mindegy, milyen jó vagyok, mindegy, mennyire túlzásba vittem,
senkit sem érdekelt.
Dirt Band!
Gyakran hallottuk az előadása alatt.
Emlékszem, a színpadon kívül voltam,
és hallottam a közönséget az előadások előtt...
Aztán bemondták, hogy: „És most Steve Martin”,
és semmi változás, nincs taps.
Megy tovább, elkezded a számodat, és még mindig...
Harc volt.
Ha 30 leszek, elkezdek keresni valami mást,
mert azt gondoltam, nem így akarom végezni.
1975 EGY NAP A NAPTÁRAMBAN
Aspen, 1974. december 28.
„Jack Benny tegnap meghalt,
és ez a megfelelő alkalom, hogy naplóírásba kezdjek.
Jack Benny hangja az egyik legelső hang volt, amit hallottam,
és talán ezt a hangot akarom megalkotni.”
Látta a feleségem? Nem láttam.
Nem is ismerem a feleségét.
Akkor honnan tudja, hogy nem látta?
Láttak már engem korábban?
Nem? Akkor honnan tudják, hogy én vagyok?
„Néha, pl. a New Yorkban töltött estén,
sírtam a hotelszobámban, miután megnéztem régi filmrészleteket komikusokról.”
Táncol a lábam!
„Jobban ki kell fejlesztenem, hogyan használjam a testem.
Azt hittem, hogy jól használom. De kevesen nevettek.”
Mert az 1974-es közönség szörnyű volt.
Késő éjszakai rockműsorokon kondicionálódtak,
ezért kiabáltak és beleszóltak a műsorba.
Csinálj narancslevet!
„Kösz, nem.”
„Az idei évben felfedem önmagam.
Csak fellépni tervezek.
Nem lesznek hanyag részműsorok ellenséges környezetben.”
És akkor gondoltam először: „Főműsor. Nem felvezetés.”
Mikor főműsorszám vagy, annak más az ereje.
Ezért 500 fős helyek helyett, ahol más felvezetője voltam,
szó szerint 40 embernek játszottam.
Van egy szuper, mocskos trükköm, ami el lehet játszani egy háromévessel.
A gyerekek úgy tanulnak beszélni, hogy hallgatják a szüleiket.
Ha van egy háromévesük,
és mocskos trükköt akarnak játszani vele...
beszéljenek helytelenül.
Az iskolában felteszi a kezét az első napon:
„Szabad kutyapofa mambózni a banános foltra?”
De működött.
Még! Még!
Az este vége felé hallottam, hogy a nevemet kiabálják.
Köszönöm. Köszönöm szépen.
Nagyon kedvesek. Köszönöm.
Oké, gyakorolok egy viccet a mai esti műsorra.
Egy szöcske bemegy egy bárba.
A csapos azt mondja: „Hé, van egy rólad elnevezett italunk.”
És a szöcske azt mondja: „Van egy Fred nevű italotok?”
Nevetés, nevetés, nevetés.
„Van egy rólad elnevezett italunk.”
És a szöcske azt mondja: „Van egy Fred nevű italotok?”
Nevetés, nevetés, nevetés.
Steve mindig próbált közönséget találni,
itt egy kicsit meg ott egy kicsit.
Mindkét oldalról láttam a világot!
Fentről lefelé és körbe-körbe.
És csak egy kérdésem van.
Hol vagyok?
A WRVU-t hallgatjátok, Nashville-ben.
Hol lesz legközelebb?
Mutatunk egy Johnny Carson-szerű megszólalást, utánozza őt!
Nos, Johnny, ott leszek a...
FŐISKOLAI RÁDIÓ HAJNALI 1.30
Nem igazán tudom, hol leszek.
Azt hiszem, Russellville-be megyek. Azt sem tudom, melyik államban van.
Igen?
Válaszoljak erre?
Halló, BSU, WPWPW, igen?
Láttam, hogy nyíl volt a fejében.
- Tényleg? - Igen, erős volt.
Soha nem volt nyíl a fejemben.
Az különös. Összetéveszt valakivel.
- Halló! - Adásban van.
- Adásban vagyok? - Igen.
- Ő kérdezett először. - Ön Steve Martin?
- Lehet. - Lehet?
A rendezvényteremben vagyok Hemingwayben.
Már csak maga hiányzik.
Lányok, lányok!
Van egy szexuális gondom.
Mi az?
Szeretek férfi alsónadrágot hordani.
Rendben!
Hányan emlékeznek, mikor pár éve felrobbant a Föld?
Milyen kevesen emlékeznek!
Azt hinné az ember, ilyesmire emlékeznek, de nem.
Nem emlékeznek rá?
A Föld felrobbant, és teljesen elpusztult.
És erre a bolygóra menekültünk az óriási űrbárkában.
És a kormány úgy döntött, nem mondja el a butábbaknak,
mert azt gondolták, talán...
Haladjunk!
Sok főiskolai fellépés volt az elején. Sok klub.
MAPLE BYRNE HANGJA STEVE ÚTITÁRSA
Mindegyik klubban, ahol játszott, a személyzet Steve Martin-számokat
adott elő.
Beszivárgott mindenki tudatába.
Várjunk csak!
Mindenféle furcsa helyzetben szerepelünk.
Emlékszem, egyik este kb. 100 diáknak játszottam.
A nyelvvel foglalkozom, ez az én területem.
Profi komikusként ismernem kell a nyelvet,
és nézzünk szembe vele, egyeseknek jól mennek a szavak, másoknak...
nem mennek jól.
Nem színház volt, hanem iskolai terem,
kis színpaddal, pl. a drámahallgatóknak.
Nincsenek szárnyak, a termen keresztül kellett kimenni.
Befejeztem, és azt mondtam: „Köszönöm, és jó éjt!”
De csak ülnek tovább.
Kimentem, és azt mondtam: „Vége. Tényleg vége.”
És még mindig ott ültek.
Átmentem a nézőkön, és elkezdtem beszélni.
Fogalmam sincs, mit mondtam.
Tudják, jól mulattunk,
és azt hiszem, ez nagyon fontos.
Odajönnek hozzám, és azt mondják: „Steve, mi a mottója?”
A mottóm.
„Nevess naponta egyszer!
Mert egy nap napsütés nélkül olyan...
mint az éjszaka.”
Elmentem, és volt egy furcsa furulyás patkányfogó hatás,
mert elkezdtek követni.
Végül kivittem a közönséget az utcára,
és sétáltam velük.
Kint sétáltam, és a közönség követett.
Aztán rátaláltam egy kiszáradt úszómedencére.
És azt mondtam: „Oké. Mindenki a medencébe!
És most átúszom magukat.”
Hazamentem aznap este, és azt gondoltam: „Valami történt. Ez jó volt.”
Ez volt a kezdete a karrierem egy nagyon fontos részének,
amikor is elhagytam a színpadot.
Most már mennem kell, önök csodás közönség voltak.
Hű, azt hiszem, egy ideig olvasni fogok.
KIJÁRAT
Minden kinyílt.
MARTIN MULL HANGJA KOMIKUS ÉS BARÁT
Hamburgerezni vitt másokat,
és rendelt kb. 350-et.
Látta a ma esti műsort?
Igen, önnel voltam a Krystalban.
Jó volt a burger?
Nem jutott. Túl sokan voltak.
Csak azt láttam, hogy pár pincérnő sír.
Az utolsó esetekben
az egy háztömbre levő szomszédok panaszkodtak.
A hangerőre tettek panaszt a rendőrségen, amit több száz ember nevetése okozott.
Egyébként drogot árulok az előadások között.
Ez a rendőrség? Ó, Istenem!
- Kint. - Hülyéskedik.
- Kint vannak? - Igen.
Ha jön a rendőrség, viselkedjenek természetesen, jó?
Ha jön a rendőrség, mindenki tegyen fel lufisapkát,
így nem tudják, melyik vagyok én.
Ne aggódjanak miatta! Az én gondom.
Oké, szedjük darabokra ezt a helyet!
Aztán a tulaj azt mondta: „Mi jól keresünk,
de nem sok Steve Martin jön ide.”
Nagy siker volt.
Azt gondoltam: „Miről beszélsz?”
Ötezer dollár adósságom volt.
A főiskolai fellépések nem fizettek jól,
ezért beleegyeztem, hogy a San Franciscó-i Playboy Clubban lépek fel egy hétig.
A közönség jóval idősebb volt, mint amihez szoktam, de kellett a pénz.
Jól kiöltöztem, mert ez nagyon különleges étterem.
FIGYELEM! BELÉPÉS ZAKÓBAN ÉS NYAKKENDŐBEN
Azt mondtam egy zenésznek a színpad mögött:
„Telt házunk van.”
Erre rám nézett, és...
„A nyuszi Steve Millerként mutatott be.”
Nem értem fizettek.
Érintőleges voltam.
Kiskutya.
Hallottam egy fickót: „Ebből nem értek semmit.”
Nem ez volt a büszkeség pillanata. Tudják.
Halál. Stand-upos halál.
Ami rosszabb, mint a rendes halál.
Talán megelőztem a koromat.
„Hol van a hajdani showbiznisz, amiről álmodtam?
Ez az?
Hol van a főcímdalom?”
A stand-up az időzítésről szól. Nem lehet megúszni.
Ha a közönség nem engedi, hogy használd az időzítésed, halott vagy.
Szeretnék elmondani egy viccet...
„Alternatívák:
Abbahagyni.
Tévé.
Jó lehetőség.”
Be akarok kerülni a showbizniszbe.
„DOC” VENDÉGSZEREPLŐ, 1975
Nem hiszem.
Miért hazudnék?
Ott voltam.
Volt egy számom, amin tíz évig dolgoztam.
Olyan, mint a sarkon várni.
Összecsomagoltál, és menetkész vagy.
És várod, hogy jöjjön a busz.
„Felszállok a buszra, és a csomagom nálam van.”
1975. AUGUSZTUS
Ha úgy tűnik, hogy itt fent hülyéskedek,
nem akartam elmondani, de...
ma este abbahagyom a showbizniszt. Köszönöm.
Ez az utolsó előadásom ebben a szakmában.
Én csak azt teszem, amit mindig akartam,
és nem számít, ha túlzásba viszem,
ha mindenki utál,
vagy a kritikák azt mondják:
„Nem hittem, hogy ez a legcsodálatosabb dolog...”
Szóval azt csinálom, amit mindig is akartam.
Nagyon hülye voltam.
Időbe telt rájönni, hogy ez a szám nem működik mindenhol.
A Playboy Clubban csak simán furcsa volt.
A Boarding House nagyon menő volt,
és ott attól lett jelentős, mert furcsa volt.
Akartak valaha valami őrültséget tenni? Igazi őrültséget?
Öljünk meg valakit!
Azt hiszem, ez generációs kérdés volt.
Volt egy füvező, őrült generáció,
akik elég rugalmasak voltak ahhoz, hogy megértsék, miről beszélek.
És ők nem a Playboy Clubba jártak.
Először megkeverem a kártyákat, a híres tehénlegelő keverést használva.
KÁRTYA Most a tehénlegelő keverés...
(dobálni a kártyákat jobb kézből a balba, puffanó hang kíséretében)
Mi a csillagjegye?
Skorpió. Lássuk, én széklet vagyok. Az együtt...
Meg kell találni a közönségedet.
MICHAEL ELIAS HANGJA TÁRSÍRÓ
És Steve-nek sikerült.
Mindenki ott volt neki. Az ő rajongói voltak.
Megtöltöm a lufikat szavakkal, és mikor kidurrannak, ezt hallani...
„A fenébe!”
Kiskutya.
Igazából ez egy születésszabályozó eszköz.
És megmutatom, hogy működik.
Ha ezt felteszik a fejükre...
senki nem áll szóba önökkel.
Szeretnék egy percre komoly lenni.
Olyan különleges jelenléte volt a színpadon,
hogy mindenki látni akarta.
Ma estére elbúcsúzom.
Máskor lemegyek a színpadról,
visszamegyek az öltözőbe, de...
ma este nem ezt teszem.
Azt hiszem, ma este...
elmegyek Banánföldre.
Banánföld olyan szép ma este.
Tudják, csak...
Kis emberek banánbőr kabátban, banáncipőben,
és kis banánmobiljuk van.
Csodálatos Banánföldön lenni, mert...
ott csak két dolog igaz.
Egy: minden szék zöld.
És kettő: egy szék sem zöld.
Oda megyek.
A 60-as évek vége eltartott kb. 1975-ig.
Nagyon sötét időszak volt,
erre kijön ez a tiszta pasi fehér öltönyben, és magával ragad minket.
Ha elfogadjuk, vicces útra megyünk.
A VICCES FICKÓ, AKI MINDENT MEGTESZ
A „FURCSA” JELZŐ NEM ZAVARJA STEVE MARTINT
A JÓKEDVÉVEL AZ UTCÁN PARÁDÉZIK
idétlen, teljességgel hülye szám,
ami miatt elkezdesz magadon gondolkodni nevetés közben.
TALÁN ELJÖTT STEVE MARTIN IDEJE.
A Boarding House-ba 300-an fértek, szóval nem ez volt a kitörés.
De ha teltházas vagy, úgy érzed, történik valami.
Azt hiszem, egyesülnünk kell.
Ezért most lemegyek az emberek közé.
Ne fogdossanak!
És mikor jobbra fordultak a dolgok, szuper érzés volt.
Szenzációs hetem volt S. F.-ben, a Boarding House-ban.
Megdöbbentő és meglepő siker.
CSÜTÖRTÖK, AUGUSZTUS 14.
STEVE 30. SZÜLETÉSNAPJA
Ez volt az első eset, hogy kész voltam bármire.
A szám kezdett összeállni.
Ha a cápa
Szája tátva
Bárki látja fogsorát
Ha a cápa
Szája tátva
Bárki látja fogsorát
Ha a cápa
Szája tátva
Bárki látja...
Íme az egyik legviccesebb ember, akit valaha láttam, Mr. Steve Martin.
- Steve Martin. - Hűha!
Ma este visszatér valami másra, és halvány gőzöm sincs, mi az.
Nagyon jó itt lenni, és...
Tudom, elcsépelten hangzik, mert minden előadó, aki eljön, azt mondja:
„Nagyon jó itt lenni.”
Tudom, hamisnak tűnik, de higgyék el, őszintén mondom:
„Nagyon jó itt lenni.”
- Cher, nagyon jó itt lenni. - Köszönöm.
Bocsánat, nagyon jó „itt” lenni. Nagyon jó „itt” lenni, elnézést.
Oké, igazából nagyon jó „itt” lenni.
„Itt” nagyon jó lenni. Elnézést!
Steve olyan szokatlan.
Mindig furcsa, őrült, elképzelhetetlen dolgokat csinál.
- Várjunk egy percet! - Mit fogsz tenni?
Azt mondod, furcsa és őrült dolgokat teszek, John.
Nagyon jó itt lenni.
Emlékszem, mikor nagyon jó volt ott lenni, de most nagyon jó itt lenni.
Bárki látja fogsorát
Mindig lenyűgözött az arrogancia.
Egy szívességet kérnék. Lefényképeznél?
Legyen valami laza, pl...
Például egy...
Elkezdtem karaktert építeni magamnak.
Ezek a kamerák csodásak, még egy idióta is képes...
Egy rendkívül magabiztos idiótáét.
Lassan rájöttem, hogy a showbizniszt parodizálom.
ADAM GOPNIK HANGJA ÍRÓ
A száma nem stand-up volt. A fellépés abszurditásáról szólt,
és annak a nevetséges mivoltáról, hogy emberek állnak mások elé vicceskedve.
Hülyén nézek ki?
Agresszívan hülye volt.
Lealacsonyítottam magam?
És az agresszív hülyeséget nem lehet mellőzni.
Negyven perce itt ragadtam ezen a mozgólépcsőn.
Mikor ragaszkodsz valamihez, ami helytelen.
Segítség!
Ott volt egy seggfej, aki úgy is viselkedett.
De tudatni akarja, hogy tudja.
Mindketten ugyanazon a seggfejen fogunk nevetni.
Nem csinálok vegasi számot.
Vegasban 15 dollárba kerül bejutni.
Kifizetik a pénzt, leülnek
és a felvezető szám általában egy énekes.
Aki nagyszerű, nagyon gyorsan mozog.
Egy szavát se érteni, de nem számít,
mert olyan szórakoztató.
Jó estét, hölgyeim és uraim...
Függönyt fel, fényeket be
Oké, és most bemutatnám a zenekart.
Frank egy régi jó barátom.
Sammy Davis Jr., jó barátom. Oké!
Nagyon jó itt lenni.
Ha a cápa...
Steve Martin, a jó barátom vagyok, oké.
Nagyon jó itt lenni.
És most jöhet egy kis tánc. És tessék!
Sammy odajött, és kifejezte támogatását.
Nem tudtam, mit kellene tennem, mert otthon sosem ölelkeztünk.
Meg kellene ölelnem? Nem tudom.
Nagyon vicces öt-hat perc volt,
jó rég láttam ilyet.
Szuper. Nagyon vicces.
Úgy éreztem, egyedül én viszem az új stand-up zászlaját, aztán...
1975. OKTÓBER 11.
Élőben New Yorkból, szombat este van!
Láttam a Saturday Night Live-ot, és arra gondoltam: „Ó, nem.”
- Szeretném... - Szeretném...
...az ujjbegyeidet...
...megetetni a rozsomákokkal.
Valaki más is csinálja.
Tudtam róla, mikor a Smothers Brotherst írta,
és én a Laugh-Int írtam.
A kettő között volt talán egy focimeccs.
Lily Tomlin és én láttuk később valahol L. A.-ben, azt hiszem.
Akarsz elszívni valami szart?
Nem, nem kérek marihuánát.
Marihuána? Ez szar.
Nagyon naiv voltam akkoriban.
Odajöttek hozzám: „Valamit az orrodba?”
Mire én: „Persze.”
Azt gondoltam: „Valami hiányzik.”
Mélyen politikai szatírát csináltunk.
És Steve nem.
Az előadás olyan népszerű volt.
Folyamatos siker volt.
Volt egy kis vonzerőm,
de mégis underground voltam.
Azt akartam, olyanok lépjenek fel, akiket ismerek,
és Steve kockázatot jelentett.
Hölgyeim és uraim, Steve Martin!
A kockázat nekem oxigén.
Ha nem táncolsz a szakadék szélén, hogy érezheted magad élőnek?
Életemben csak néhányszor volt,
hogy azt gondoltam: „Várj, míg meglátják.”
A legtöbbször azt: „Remélem, jól megy.”
Sosem felejtem el, milyen jó volt ott lenni.
Oké, most megyünk.
Elnézést!
Jól van.
Be van kapcsolva? Igen. Oké, oké.
A műsor megnyitásaként szeretek megtenni valamit, ami lehetetlen.
Szóval most felszívom ezt a széket a tüdőmbe.
A fenébe. Oké.
Van itt valami, amit nem sűrűn látnak.
Bemutatom Fido-flexet, a digitális házőrző kutyát.
És most játsszunk Jeopardy 1999- et!
Huss! Huss!
Nem, nekem kell...
Huss!
Emlékszem, arra gondoltam: „Azta, más emberek.”
Mi a kedvenc földterületed?
A dalmát szigetek Jugoszlávia partjainál.
A déli? Kicsit beljebb a szárazföldön?
A 30. szélességi fok fölött!
Egyedül dolgoztam 15 évig.
Most benne vagy egy szkeccsben, belenézel a másik szemébe,
ragyog a szeme, és neked is ragyog a szemed.
Nagyon jó érzés.
A bendzsó nagyon boldog hangszer.
Jó dolog egy komikusnak, mint én, és örömteli dolog.
Eljátszhatom:
Ó, gyilkosság és halál És gyász és bánat
Oké, eljátszom az utolsó bendzsódallamot, és folytatjuk a műsort.
Kaphatnék egy nagyközelit? Talán az ujjaimra, oké?
Dave? Dave Wilson, a rendező.
Egy nagyközelivel szeretnék kezdeni. Oké?
Már ment a főpróbán, azt hittem, meglesz, bocsánat.
Elnézést! Oké, akkor mást csinálok.
El tudom viselni. Tudják, hogy értem?
Épp csak...
Kérnek valamit, azt hiszik, megkapják,
és ez kizökkent, ha profi előadók, mint én.
Elnézést, ha dühösnek látszom, de azt hiszem, az is vagyok.
Mert fáj. Értik, mit mondok?
Bántja azokat, akik nézik ezt a műsort, mikor én, a művész,
kijövök ide, és nem kapok együttműködést.
Nem kaphatok segítséget a kisegítő személyzettől?
Elnézést!
Bocsánat, mérges vagyok.
Bocsánat!
A reklám után visszatérünk.
És volt egy előadásom másnap, hétfőn.
- Steve, 15 perc. - Köszönöm.
Azt kérdeztem: „Hányan vannak kint?”
Azt mondta: „Hétezren.”
Mondom: „Mi?”
És volt egy hullámhatása.
„Valami megváltozott.”
Köszönöm. Tartsa meg!
Teleobjektív.
Dupla skót whisky.
Felismeri?
Párszor ő volt a Tonight Show házigazdája.
Steve Martin itt van? Elcsábítanám.
A 70-es évek közepén kezdett,
és olyan volt, mint egy villanykörte energiája.
Ez tiszta öröm lesz.
A BOLONDOK FÖLDJÉNEK FŐBOLONDJA
Fecsegő vagyok.
Így tovább, Steve! Ez jó cucc.
Hosszú ideje az egyik legüdítőbb komikus Steve Martin.
Mint tudják, úgy hirdeti magát,
mint vad és őrült fickó, mikor a színpadon van.
Mikor először adtuk elő a cseh fivéreket, jól ment.
Két vad és őrült fickó vagyunk.
De elfelejtettük.
Mikor legközelebb házigazda voltam, Danny azt mondta: „Még egyszer!”
Hirtelen elkezdődött a szkeccs, és ott volt ez a...
Felmentünk megnézni a műsort.
Odaértünk a színházba, és hosszú sor állt az épület körül.
Nem gondoltam, hogy más felvezetője volt,
aztán megláttam a nyuszifüleket, és azt gondoltam:
„Jézusom, ez mind érte volt.”
Vicces, ha látok valakit a közönségben
egy amatőr nyílmodellel a fején.
Ez itt persze a profi modell...
Németországban készült, 150 dollár volt.
De nekem megfelel.
Mert én egy vad és őrült fickó vagyok.
Ez most izgalmas lehet neked.
Mert Steve álló ovációt kap komikusként.
- Az nagyon ritkán történik meg. - Igen, ez...
Az elmúlt hat hónap elég kirobbanó volt.
- Igen. - Amiért hálás vagyok
- és meglepett, de boldog. - Igen.
Jól mulatunk, hej!
A legnagyobb váltás volt, szóval játszom ezeken a helyeken,
és még ment a szám, mikor kivittem a közönséget az utcára.
És rájöttem, hogy a forgalomban állnak,
kocsikon állnak, és azt mondtam: „Ennek vége.”
Szó szerint túl veszélyes lett.
Korábban említettem ezt a műsorban, mint drogos viccet.
Nem szívesen teszem, mert...
mítoszok alakulnak ki, és már nem drogozom.
Én leszoktam, és gyűlölöm azokat, amik még drogoznak...
Egy drogot használok szórakozásból, talán hallottak róla.
Újfajta. Nem tudom, van-e önöknek. Ez egy új drog, amitől kicsik lesznek.
Kb. ekkorák.
Ajánlhatod a lemezedet, ha már itt vagy.
Ezek előre elkészített stand-upos gegek?
Nem, teljesen spontán. Minden lemez más.
Hűha! Hányat adtak ki? Több milliót?
Igen. Egymilliót vettem fel.
És mind teljesen más.
Steve Martin. Let's Get Small.
Ezek vicces stand-upos gegeket mutatnak be.
Lejátszhatják otthon, a lemezjátszón.
Ez az.
Otthon leszek, ülök a barátaimmal, és...
ülünk körben, és valaki azt mondja majd:
„Hé...
Legyünk kicsik!”
A fivérem minden lemezét a Saturday Night Live előtt vette fel,
a Tonight Show előtt, és két évig nem fogytak.
Tudom, nem jó vezetés közben összemenni.
De egyik nap vezettem, és mondom: „Egye fene!”
Szóval vezetek, és...
A LEGJOBB LEMEZEK ÉS KAZETTÁK
A történelem első platina stand-upos lemezét tartom a kezemben.
A platina azt jelenti, hogy egymillió lemezt kell eladni.
Megtiszteltetés, hogy egymillió album fogyott, de furcsa tudni,
hogy egymillió flúgos van az országban.
Jóval több mint egymillió van. Csak lassan találnak meg.
Hát...
Steve nem gondolta, hogy lemezszerződést kap.
Végül 9 millió lemezt adott el.
VÉGRE!
A LEGNÉPSZERŰBB KOMIKUS AMERIKÁBAN
Milyen egy napja?
Ma reggel pl. volt a Good Morning, America műsorban.
- A Good Morning, Americában voltam. - Ebben a műsorban is.
Aztán elrepülünk Washingtonba.
Két előadás a Kennedy Performing Artsban.
Mikor a Kennedy Centerben voltam, megkérdeztem a támogatót:
„Vajon mennyit keresek?”
Azt mondta: „Huszonötezret.”
Azt feleltem: „Ez nagyszerű.”
Mire ő: „És a második előadás jobb.”
Aztán visszajövünk ide, és elmegyünk...
másnap, azt hiszem, Bostonba,
Ötven városba megyünk el 60 nap alatt.
Hányan vannak? Kettő, négy, hat, hét,
nyolc, tíz, 11, 12, 13,
és 16, 17.
Van egy fickó a bárnál. Az 18.
Tartsam hosszabb ideig?
Nem, az nem lenne jó, nevetséges.
Steve Martin teltházas lett, mielőtt a reklámok lementek volna.
Aztán elmentünk éttermekbe,
és kihallgattuk, ahogy a poénjait idézik.
Azt hiszem, örültek, hogy részesei lehetettek valaminek.
Kulturális jelenség lett.
Jaj, ne, táncol a lábam!
Nem használtunk kivetítést.
És 20 ezer ember értette.
Azt hiszem, az történt,
hogy az anyag másodlagos lett az előadásmódhoz képest.
Itt még az ujjbegyeid is játszanak.
Minden mozdulat számít.
Semmi sem lényegtelen.
Te vezeted a közönséget.
Oké. Szeretnék...
Hatvan teltházas előadása volt 1977-ben.
Múlt hónapban önálló előadást tartott itt, Dél-Kaliforniában
kilencezer rajongó előtt az Anaheimi Kongresszusi Központban,
nem túl messze onnan, ahol felnőtt, Garden Grove kisvárosában.
Kb. 17 éve álltam az utca túloldalán Disneylandben,
és ismertetőt árultam 25 centért.
És azt hiszem, az egyik izgalmas dolog nem az volt,
hogy limuzinban jöhetek vissza,
hanem, hogy láthatom a régi barátokat, és ugyanaz lehetek, mint voltam.
Hé, Steve, egy régi barátod van itt.
Tényleg? Dobd ki!
Egyszer ültünk egy ház teraszán Aspenben.
És azt kérdezi: „Ez az élet?
Írtunk egy jó kis stand-upot.
Van egy üveg szuper borunk. Gyönyörű a naplemente.
Ez a legjobb.”
És emlékszem, azt mondtam magamnak: „Nem. Nem ez a legjobb.
Akarok egy barátnőt.”
Milyen Steve Martin szerelmi élete?
Nos...
Nős? Heteró? Őrült?
ÁPRILIS BOLONDJA TURNÉ
Mondjuk, megnősülök,
és azt mondom: „Elmegyek turnézni három hónapra,
és majd valamikor találkozunk.”
Nincs otthoni életem.
Ez a szórakoztatók mítosza.
Azt hiszed, találkozol lányokkal, de nem.
Kilenc napja vagyok a városban, és nem volt időm senkit sem megismerni.
És nem vagyok az egyéjszakás kaland híve.
Azt hiszem, meg kell ismerni valakit,
sőt, szerelmesnek lenni, mielőtt kihasználjuk és megalázzuk.
Nem bánnád, ha megcsókolnálak?
Nem bánnám.
Jó.
Megjegyzem a jövőre nézve.
Az az érzésem, hogy nagyon zárkózott, és senki sem kerülhet
túl közel Steve Martinhoz.
És mégis a karaktere ez:
„Én vagyok a vad és őrült pasi, bármit megteszek.
Letolom a nadrágom, és futok a kutyával magam előtt.”
Igen.
FOGKRÉM KÖRÖMLAKK
Ha befutsz az üzletben,
beülsz egy nagy, elegáns asztal mögé kilátással,
de ha a showbizniszben futsz be, elefánton lovagolsz.
Carl Gottliebbel beszéltem, aki azt mondta:
„Mikor egy tévés színész bemegy egy szobába, mindenki azt kérdi:
’Hogy vagy? Szeretünk, blablabla.’
Mikor egy mozis színész jön be, azt mondják...”
És ez tetszik nekem. Igazából lenyűgözött.
Steve, szedd össze magad!
Filmszerepre kaptál ajánlatot.
Tényleg?
Mi az a filmes szerep?
Stand-upból moziba átmenni okos dolog.
Ha megcsinálom a valaha volt legjobb stand-upot,
másnapra akkor is vége, eltűnik.
Hű! „A fenébe!” Mi?
És még el is kellett repülnöm Floridába.
De ha filmet forgatok, megcsinálok hét felvételt,
örökre megmarad,
aztán a film megy Floridába.
Kitűnő választás.
Játszott már más filmekben.
Elfújta a szél.
A másik A rakparton.
- Igen? - A vágy villamosa.
És most A pacák.
Banana Boulevardként indult.
Egy pacákról, aki nem tud a világban élni,
ezért megbolondul, és átmegy Banánföldre.
Volt 17 változata.
Nem előállíthatók.
Én írtam, két másik nagyon jó íróval, Carl Gottliebbel, aki A cápát írta.
A halas film.
CARL GOTTLIEB HANGJA
És Michael Eliassal, aki szuper vígjátékíró volt.
A regényemről adok interjút. De mindenki A pacákról akar beszélni.
„Mi a kedvenc része? Melyik részt írta?
Milyen volt Steve Martinnal írni?” De én a könyvemet akarom eladni.
Gyűlöli ezeket a dobozokat!
El kell kerülnöm a dobozokat.
Elmagyarázná, miről szól?
Mikor láttam a kész filmet,
őszintén nem tudtam, miről szól.
Itt is vannak dobozok!
Aztán megkérdeztem egy barátomtól: „Hogy tetszett a film?”
Azt felelte: „Imádtam. A valaha élt legnaivabb emberről szól.”
Még több doboz!
Dögölj meg, rohadék!
Steve Martin, Amerika legnépszerűbb fiatal komikusa
átnyergelt a mozivászonra,
és egy új filmben, A pacákban debütált.
Az első naptól sikeres volt.
A PACÁK ELŐZETESÉNEK VILÁGPREMIERJE STEVE MARTINNAL
Steve kicsit ideges volt, de nem mutatta.
Az üzlet első axiómája: „Nem láthatják meg, hogy izzadsz.”
A színpadon azt gondoltam:
„Tudom, mi vagyok épp most. Macska vagyok.”
Add ide, add ide!
Vagy: „R. Crumb vagyok.”
Mindig úgy éreztem, hogy a stand-up az, aminek akarod.
Ha okosnak szeretnéd, az is lehet. Ha butának akarod, az is lehet.
Ha paródiának akarod, az is lehet.
Apám, azok jó kis székek odafent!
Elkezdődött az előadás!
Szerettem mögötte sétálni...
nézni, mikor észreveszik, és nem akarják elhinni.
„Szent ég, ez Steve Martin.”
BESTSELLEREK - TÉNYIRODALOM 1. STEVE MARTIN: CRUEL SHOES
A Fleetwood Macet is lefőzöd.
Ugyanazokon a helyszíneken.
Hajlamosak vagyunk elfelejteni,
hogy a 70-es években Steve nem sikeres komikus volt, hanem szinte rocksztár.
Az első komikus volt, aki stadionokban játszhatott.
Nagyon különös és furcsa volt.
Pánikszerű érzelem volt.
Mert olyan sokat volt egyedül életében.
A csúcson három napig léptünk fel a Nassaui Kolosszeumban.
Negyvenötezer.
Az egész élete kiváló.
Ennél már csak lejjebb van.
Steve!
Nehogy megsérüljön valaki!
Aláírná a cigarettámat?
A közönség mérete sosem volt gond. Az őrjöngés volt a gond.
Kicsit csalódott vagyok, hogy... nem jött el több fotós.
Tessék.
Azt hittem, még mindig stand-upozom.
De igazából egy buli házigazdája voltam.
Oké. Most mondják utánam a nonkonformista esküt!
Fogadom, hogy különbözni fogok.
Fogadom, hogy egyedi leszek.
Fogadom, hogy nem ismétlem meg, amit mások mondanak.
Jó! Oké.
HÁT ELNÉÉÉZÉST!
Volt egy pont, 75-76 körül,
mikor azt gondoltam, nagyon vicces vagyok.
De 1980-ra ez már nem újdonság.
MITŐL LESZEK VAD ÉS ŐRÜLT?
Felhívsz egy DJ-t, és azt mondod:
„Halló!” Mire ők...
Bárhová repülök,
az utaskísérők önön gyakorolnak, hogy úgy mondjam.
Tudja, mire gondolok? A vad és őrült fickó,
aztán azt: „Elnézést!”
Hát nem vicces, mikor ők csinálják?
A valódi Steve Martin is előjön?
Őt nem lehetett látni,
de több mint 100 feltörekvő Steve Martint igen.
De én nem bánom, mert vad és őrült fickó vagyok.
Tessék, oké. Jól mulatunk, ugye, gyerekek?
Hát elnézést!
Elnézést!
- Elnézést moi! - Elnézé...
Elnézést!
Letépem az arcát, esküszöm!
- Feltennék egy komoly kérdést. - Oké.
- Van komoly oldala. - Igen.
Sok pénzt keresett. Boldogabb most
a pénzzel, mint mondjuk, öt-hat éve, amikor még csak kezdte?
- Átlagban. - Pénzen nem lehet boldogságot venni.
Tudom, hogy érti. Nem is akarja komolyan mondani.
Nem, komolyan mondom.
- Tényleg nem lehet. - Igen.
Kellenek személyes gondok.
- Értem. Van... - Nem vásárolhatod ki magad...
Vannak személyes gondjai? Van olyan, amiről beszélhetünk?
Mióta elkezdődött ez az adás, bepisiltem.
Épp itt?
Jól van, majd mi...
Egyszer az öltözőben voltam, és ott volt az apja.
Steve bejön egy tökéletes 65 perces előadás után,
és az apja azt mondja: „Tudod, mi volt a baj a műsorral?”
Én mindenesetre kisurrantam.
Mert semmi baj sem volt a műsorral.
Valami különlegeset tennék.
A szüleim a közönségben vannak ma este, és szeretném bemutatni őket.
Egész életemben a szüleim voltak. És...
A család nem volt a célom.
Nem tűnt valami fantasztikus dolognak.
És...
Nem tudom, jól mondom-e, mert ez olyan...
hétköznapi a legtöbb ember számára, de nekem nem.
Nem tudok tovább így mosolyogni.
Egyrészről érzed a feléd áramló szeretetet.
De nem erre az érzésre számítottál.
Aggódni kezdesz tőle.
Egyszer azt kérdeztem Steve-től: „Nem érzed magad belőve a műsor végén?”
Rám nézett, és azt mondta: „Nem igazán.”
Azt gondoltam: „Ez furcsa egy előadótól.”
Nagyon elszigetelt és magányos voltam.
Szó szerint nem tudtam kimenni.
Nagyon nehéz egyedül töltött időt találni, kivéve, mikor nagyon egyedül vagy.
Tudják.
A saját csended nem segít.
Szeretnéd, ha szeretnének.
De ez hidegen hagy.
Könnyű arra a következtetésre jutni, hogy helytelen okokból teszed.
„EZT MIND... ÉRTEM...” STEVE MARTIN
Vegasban a hátsó fülkék ki vannak világítva.
És láttam egy üreset.
Később egy komikus barátom azt mondta:
„Talán valaki nem ment el.”
De ez növelte a szomorúságot, amiben benne voltam.
És nem akartam ezt látni. Nem akartam romlani.
Nem kell ebből semmi. Nem kell ez a holmi!
Te sem kellesz. Nem kell semmi.
A szám alapjában véve egy koncepcióra épült,
és amikor megértették a koncepciót,
nem volt mit kifejteni.
Létrehoztam a saját zsákutcámat.
Úgy éreztem, egy száguldó vonaton vagyok, a neve stand-up.
A másik irányból érkezik egy mozi nevű száguldó vonat.
Le kellett szállnom a stand-up vonatról, és átszállni a mozis vonatra.
Azt gondoltam: „Újrakezdhetem.
Új ember lehetek.”
1980 augusztusában Steve befejezte a turnézást.
Ő volt a stand-up valaha volt legnagyobb komikusa.
Soha többé nem adta elő a számát.
Egy számot fel kell építeni.
Szó szerint 15 évig csináltam a számomat, mielőtt összeállt.
Miért nem hagyta abba előtte?
Túl ostoba voltam.
VÉGE
Nos, nem.
A történet sajnos folytatódik.
A feliratot fordította: Pálfi Beáta