כמה עלה להיכנס?
חמישה. - חמישה דולר?
שילמתם את הכסף ואתם מצפים לראות מופע מקצועי,
אז בואו לא נבזבז עוד זמן.
בואו נתחיל עם מופע בידור מקצועי. קדימה. היי!
אתם יודעים מה...
זה עובד? המיקרופון עובד?
אנחנו בסדר? טוב, סליחה.
תאהבו אותי.
והכול ספונטני לחלוטין ולא מתוכנן.
זה לא מתוכנן.
אז...
מה הבעיה שלכם? אין לכם חוש הומור?
1. אז -
היי.
קאט.
יש לי עוד משהו. אפשר לעשות עוד אחד.
הבחור הזה שימח אנשים כל כך.
קולו של ג'רי סיינפלד -
הוא הקומיקאי הכי מוערך אי פעם.
תמיד חשבתי עליו כדרך החוצה משנות ה-60.
קולו של ג'ון מקיואן -
הנה משהו שלא רואים הרבה.
יכולת להיות מגוחך שוב.
חשבתי על דבר אחד
שבטוח היה מחסל את עסקי השעשועים,
וזה אם לגזע האנושי, במקום שתי זרועות,
הייתה זרוע אחת באמצע הגוף.
הסיבה שזה היה מחסל את עסקי השעשועים, איך אנשים היו מוחאים כפיים?
זה יהיה...
אנחנו נהנים עכשיו! -
הוא המציא את הסטנד-אפ מחדש.
קולו של לורן מייקלס -
זה לא קורה הרבה.
אבל הוא מעולם לא חשב שהצלחה היא מצב קבוע.
תמיד חשבתי, "זה לא קורה".
וזה קרה.
ועוד דבר אחד, אם קניתם את האלבום שלי
ובאתם לפה בתקווה שאבצע הרבה קטעים
מהאלבום, ולא ביצעתי אותם,
טוב, סלחו לי!
לילה טוב!
אני חושב שלו הייתה לי הכוונה כלשהי...
שום דבר לא היה קורה לי.
פשוט רציתי להיות על הבמה.
כשראיתי במה, העיניים שלי נפערו לרווחה
ודמיינתי את עצמי שם.
אבל אני מבטיח לך שאין לי כישרון.
שום כישרון.
אז הייתי צריך לעשות עיקוף כדי לעלות על הבמה.
הייתי כנראה בן עשר או 11
כשהבנתי שאפשר ללכת לחנות קסמים ולקנות תכסיס
ואז להגיד, "ערב טוב, גבירותיי ורבותיי",
ואתה בעסקי השעשועים.
אל תדאגו, הכול בסדר עם הסט, שאלוהים יעזור לי.
ניסיתי להיות פשוט קוסם.
אבל לא לקח לי הרבה זמן להבין...
כשאני אומר שהם עולים, הם עולים.
"הם אוהבים את זה כשהתכסיסים לא עובדים."
מחוז אורנג', קליפורניה, 1955 -
החיים שלי לא התחילו באמת עד שהייתי בן עשר.
חבר אמר לי, "היי, הם שוכרים ילדים בדיסנילנד".
אמרתי, "מה?"
נכון, הכול אפשרי בדיסנילנד.
אתה יכול לדמיין כשאתה בן עשר ולא ראית כלום,
והיה שם מיקי מאוס מפרחים
ורכבת שנכנסת לתחנה, ו...
ודמויות ומתקנים וחלליות.
והם מיד נתנו לי עבודה במכירת "חדשות דיסנילנד".
סטיב! (באמת) -
שאף אחד לא רצה לקנות.
אבל העניין העיקרי היה שסיימתי ב-9:00
ויכולתי לבלות את שאר היום בפארק בחינם.
ביליתי בביתן הפרסה המוזהבת.
והיה שם קומיקאי. קראו לו וולי בוג.
והוא היה הקומיקאי הראשון שראיתי בהופעה חיה.
הנה החברים של המהמר.
הם תמיד סוגרים את העסקה ואתה מרוויח את הונך איתם.
הם אף פעם לא נכשלים. תסתכלו, מפלי ניאגרה.
מהצד הקנדי.
מפלי ניאגרה קפואים.
ראיתי את המופע שלו מאות פעמים.
מה עוד יש לך?
האדם הממוצע והנורמלי ינפח בלון ככה.
זה הטיפוס הממוצע והנורמלי.
ואז יש לנו את הטיפוס הישיר, הוא...
שמעתם על פילים ורודים? הנה פיל בצבע.
זה נראה בערך ככה. פיל, הנה.
זה כלום. אני יודע בגלל מחיאות הכפיים. בואו...
הפנטזיה שלי הייתה שכאשר אשב בקהל
הוא יחלה.
מישהו יגיד, "מישהו מכיר את המופע?"
אהיה מוכן לעלות לבמה.
איך קוראים לך?
יש לך שם?
אני חושבת שהעובדה שזה היה דיסנילנד, זו לא הייתה עבודה רגילה.
קולה של מלינדה דובס אחותו של סטיב -
אני חושבת שלפעמים הוא הרוויח ניקל, אבל לא היה לו אכפת.
הוא אהב את מה שהוא עשה.
זו הייתה בריחה נחמדה בשבילו
כי סטיב חווה את הצד המתוסכל של אבא שלנו.
הוא היה מתפרץ עליו.
אני לא זוכרת חיבוקים.
אני לא זוכרת חיבה.
אני זוכר שחשבתי כשהייתי ילד,
"הייתה לי ילדות מאושרת, הכי מאושרת. היא הייתה כל כך מאושרת."
ומאוחר יותר הבנתי, "מאושרת מחוץ לבית".
לחיי המקום הכי שמח בעולם, דיסנילנד.
ואז השגתי עבודה בחנות הקסמים.
חנות הקסמים של מרלין -
וזה שינה את חיי.
לבצע תעלולים כל היום?
זה חלום שמתגשם.
בסופו של דבר, אתה נהיה טוב בזה.
היו לנו כל מיני טריקים.
אוזני ארנב וחיצים שעוברים דרך הראש.
ביצענו תעלולים, אבל היו לנו בדיחות.
שקט, גאון בעבודה... -
היה לי חבר, ג'ים בארלו, הוא היה טוב בפטפוטים.
הוא היה ניגש ללקוחות ואומר, "אפשר לקחת את הכסף שלך? כלומר, לעזור לך?"
חיקיתי את הפטפוט של ג'ים.
מישהו היה קונה משהו והייתי אומר,
"ומכיוון שאתה הלקוח ה-100 היום, אתה מקבל שקית נייר בחינם."
דברים קטנים ומטופשים כאלה. אבל זה דיסנילנד ואני בן 15.
מרטין הפלא הקסום. בואו נביא אותו.
הייתי מופיע במסיבות הברידג' של ההורים שלי או בצופים.
זה היה כלום. אני יודע בגלל מחיאות הכפיים.
ג'ים בארלו ואני פיתחנו מאות בדיחות.
אפשר קצת מוזיקה קסומה, בבקשה?
בעיקר גנבנו ושאלנו אותן.
אני רק רוצה להזכיר לכם שאם אתם רוצים לצחוק, קדימה.
אם אתם רוצים לעזוב, הדלתות נעולות.
חשבתי שאשתמש בהן כל חיי.
אמרתי קסומה, לא טרגית.
הנה! אחת!
שתיים!
ושלוש!
ציפיות 1963 1. חג המולד של ועד סוכני הנדל"ן באנהיים -
אני שומע הרבה, "פשוט תהיה אתה עצמך".
אבל מי יודע מה זה להיות עצמך?
אני לא יודע.
הערות תכנון - תחזית -
"ערב טוב, גבירותיי ורבותיי, צופים,
אני המנחה הקסום שלכם להערב.
אני סטיב מרטין, המנחה הקסום שלכם להערב.
קח כרטיסי ביקור. תן כמה לבחור החשוב.
אין מופעים לילדים מתחת לגיל שמונה.
מופע נהדר, הוא הלך מעולה. צחקו כל הזמן.
הייתה לי תאונה עם המעגל המרובע, אבל הסתרתי את זה ואף אחד לא ידע."
תירגע, אל תרעד -
אתה יכול להגדיר לעצמך אישיות ולהפוך אליה על הבמה.
אתה יכול להיות מה שאתה רוצה.
אתה יכול לנגן לנו משהו? - בטח. כן.
עליית הגג של דאסטי, 1966 -
לא, לא מנגנים ככה, טקס.
טוב. ככה?
לא. - לא.
אני זוכר שהבנתי,
"אני חושב שקסם הוא קצת מבוי סתום עבורי.
קומדיה נראית פתוחה יותר."
אתה מופיע בטלוויזיה...
אתה מופיע בטלוויזיה, וכל כך הרבה אמנים נלחצים.
אני לא נלחץ.
אני לא רוצה שאף אחד יחשוב שזה משהו שאני מחזיק בלב.
אם מישהו יחשוב שאני לחוץ, אני אמות.
אהבתי את ג'רי לואיס.
אהבתי את לורל והארדי.
וניקולס ומיי, הם היו כמו מוזיקה.
ותזכור שאימא אוהבת אותך.
גם אני אוהב אותך, אימא.
ביי, מותק. - ביי, אימא.
היה את לני ברוס,
בוב ניוהארט, צ'ארלי צ'פלין, "לוסי אהובתי",
ג'ק בני, דני קיי, בוב הופ, רד סקלטון,
פיטר סלרס, סטיב אלן, ג'קי גליסון,
אבל לא היה לי שום דבר במשותף עם מה שהם עשו.
אתה מאמין שאני יכול לנגן את השיר הזה הפוך?
לא. אתה יכול?
אתה רוצה לראות? - כן.
תסתכל.
אני במחוז אורנג', שהיה יכול להיות במרחק של 16 אלף ק"מ מהוליווד.
ולא היו לי קטעים.
הרגשתי לא בנוח ללא עזרים.
אעמוד שם ואספר סיפור?
אז איך אהפוך את עצמי לקומיקאי?
חוות הגרגרים של נוט מרמלדת תפוזים -
כשהייתי בן 18, עבדתי בתיאטרון קטן וחמוד מאוד
בחוות הגרגרים של נוט שנקרא תיאטרון הבירדקייג'.
ופגשתי בחורה שעבדה שם
והתאהבנו כמו שבני 18 מתאהבים.
שמה אז היה סטורמי שרק, והיא הפכה למיסיונרית נוצרייה,
והיא סופרת מצליחה מאוד.
סטורמי אומרטיאן מתוך האפלה -
אבל בכל מקרה, אז היא לא הייתה.
הרוח שלה עדיין לא הייתה קדושה.
והיא התלהבה מאוד מידע ומלמידה.
הוא היה כל כך פתוח לדברים.
קולה של סטורמי שרק -
רציתי לתת לו את הספרים שממש השפיעו על חיי.
היא שכנעה אותי לקרוא את "חוד התער".
ו"חוד התער" מדבר על אדם שמחפש את האמת.
לא יהיה אושר אמיתי עד שהאדם ילמד
שהאושר מגיע מתוכו.
לא יכולתי לדקלם לך אותו.
אני רק יודע, "אני אמור להתעניין במשמעות החיים".
אז המשכתי לעודד אותו. אמרתי, "סטיב, אתה גאון.
אתה חייב ללכת לקולג'. ככה תגלה מי אתה.
ככה תלמד כל כך הרבה על עצמך ועל העולם."
אז עשיתי שינוי גדול בחיים שלי.
נרשמתי לאוניברסיטת לונג ביץ' סטייט והתחלתי ללמוד פילוסופיה.
בפילוסופיה, מפרקים הכול.
חושבים על הכול מחדש.
על הכול. ואני אוהב את זה.
התחושה שתפתור משהו גדול.
אז התחלתי להטיל ספק בדבר היחיד שהיה לי, וזה היה קומדיה.
במקום "האם אלוהים קיים?"
זה היה, "איך אוכל להשיג יותר צחוקים?"
זכרתי מרכיב חיוני
בחשיבה שלי על קומדיה, וזה היה מחוונים.
ככה, אתם רואים?
אני רוצה לספר לכם...
פעם רציתי להפוך לאתאיסט.
ויתרתי על זה. אין להם חגים.
הדברים שקומיקאים עושים כדי לציין שהבדיחה הסתיימה,
ובין אם היא מצחיקה או לא, הקהל עשה הסכם.
"טוב, עכשיו אנחנו צוחקים."
למשל, שורת המחץ.
אני מניח שקראתם איפה אלביס פרסלי עבר את הבדיקה הגופנית הצבאית.
אני מרגיש הרבה יותר בטוח עכשיו, ואתם?
אתה יוצר מתח כשאתה מספר את הסיפור.
אלביס גם מוזיקלי מאוד.
כשהרופא טפח עליו בפטיש
פיקות הברך שלו ניגנו שלושה בתים מ"אל תהיי אכזרית".
עם שורת המחץ, אתה משחרר את המתח וכולם עושים...
זה לא צחוק אמיתי.
אז חשבתי, "מה אם אצור מתח ולא אשחרר אותו?
מה אם אוכל להשיג צחוק אמיתי?"
כמו זה שיש עם חברים, כשהצד שלך כואב.
איפה שלא היה הסכם. פשוט צחקנו.
לא היו מחוונים.
לא היה משהו שאמר, "זו בדיחה". פשוט צחקקת.
"על מה אנחנו צוחקים?", "אני לא יודע."
אז הייתה לי תיאוריה.
"מה אם אוציא את המחוונים, ופשוט אמשיך?"
בסופו של דבר, הקהל יצטרך לבחור מתי לצחוק.
או שזה יהיה "זה טיפשי כל כך", מה שיגרום להם לצחוק,
או "זה היה מצחיק", מה שיגרום להם לצחוק.
או "עכשיו אני צוחק על משהו מקודם".
אז זה היה צחוק ספונטני ללא ההסכם.
חיפשתי את המאפיין שאי אפשר להגדיר,
שבו חושבים, "אני לא יודע למה זה היה מצחיק, אבל זה היה מצחיק".
המופע הראשון ששילמו לי עליו,
קפה הליטל פלייס.
תודה.
רציתי להגיד שיש לנו מופע נהדר הערב.
יש לנו את סטיב מרטין. הוא יצא בעוד רגע.
יש לנו את "תזמורת טיחואנה", ואז את אלביס פרסלי, ו...
אה, יש לנו את "פליימי והברן אאטוס" ואת "ביל היילי והקומטס",
טרומן קפוטה, מלכת אנגליה, מונטי מונטנה...
הכנסתי הכול למופע, הכנסתי קסם.
קלף אס עלה.
קלף אס עלה! טוב, טעית!
הקראתי את אי-אי קאמינגס.
"השטן, השטן, השטן, השטן, השטן הגדול הירוק והמרקד."
עשיתי להטוטים.
לא תמיד העליתי מופע קומדיה מצחיק מאוד.
הייתי מבצע הקראות דרמטיות של דברים כמו...
הקראתי את הטבלה המחזורית בצורה דרמטית.
זה מוצלח.
פאד.
מאפ.
זאן.
זה ממשיך ככה.
היה קשה למצוא חומר ל-20 דקות. באמת.
אם הקהל היה רע, זה ירד ל-11 דקות, אתה יודע?
זה היה גדול עבורי, זה הביא אותי למקום שבו אני היום.
זו רוטינת הטלפון.
אני מעמיד פנים שאני מתקשר למישהו בטלפון,
אני מדבר איתו ומספר בדיחות מצחיקות.
אני חושב שממש תאהבו את הקטע הזה.
שלום, פרד שם?
זה מצחיק. ואז...
מבט היה מספיק כדי לשמח אותי.
למשל, "מה?"
יש שני סוגים של אנשים בעולם.
אלה שמבינים את ההומור של סטיב מרטין ואלה שלא.
הקהל היה צריך להדביק את הפער.
תודה.
עברתי לאוניברסיטת קליפורניה ולמדתי לוגיקה מתקדמת.
אנחנו נהנים. כן.
סטיב מרטין מוזיקה, קסמים, הומור ושירים -
אלה הזמנים הטובים ואנחנו חווים אותם.
לואיס קרול השפיע עליי,
והוא היה מומחה גדול בנונסנס.
אחת. תינוקות הם חסרי היגיון.
שתיים. אף אחד לא מתעב מישהו שיכול להסתדר עם תנין.
שלוש. אנשים מתעבים אנשים חסרי היגיון.
לכן תינוקות לא יכולים להתמודד עם תנינים.
ואז יום אחד הייתי עם חברי פיל קארי
והחלטנו לצאת להרפתקה.
פיל קיבל עבודה בכיתה. אני לא יודע מה הייתה העבודה,
אבל הוא היה צריך לראיין מישהו, אז הוא שאל את אהרן קופלנד.
ואהרן קופלנד אמר, "כן".
לוס אנג'לס לניו יורק קדימה! -
הוא לא חצה את המדינה...
קולו של פיליפ קארי -
ולא היה בהרבה מהעיירות הקטנות האלה.
היו מקומות שחשבתי, "סטיב צריך לראות את זה".
פיל ואני היינו מסונכרנים. אתה יודע איך זה.
כשיש לך חבר קרוב שאתה יכול לאלתר איתו.
זה מה שקרה בטיול ההוא.
יש לי שם טוב למוצר. שעוות בשר.
"היי, חברים. נמאס לכם מגוף משעמם ורקוב?
אתם יכולים להבריק אותו שוב עם ספריי שעוות בשר חדש."
שנינו התעניינו בדברים המוזרים והנהדרים בחיים.
שעוות בשר -
הייתי עדיין בן 20
והתגאיתי בכך שהגעתי לניו יורק לפני גיל 21.
וכשפיל ואני הגענו לשם, רצנו למוזיאון לאמנות מודרנית.
כי היינו חייבים לראות את "גרניקה".
אז מה קורה ב-1964?
יש פיצוץ בעולם האמנות.
יש שינוי תרבותי עם "הביטלס".
תן לי נשיקה.
אז כשהסתכלתי על המופע לכאורה שלי,
היה טבעי לחשוב, "מה גורם להם לרצות לראות את זה שוב?
מה יגרום להם ללכת הביתה ולדבר על זה?"
אפילו אם זה היה רק, "הרגע ראיתי משהו ממש מוזר", אתה יודע?
"קומיקאי שחושב שהוא מצחיק, והוא לא מצחיק."
חשבתי שיש שם משהו.
שלחתי גלויה לחברתי הנהדרת מהקולג'.
"נינה היקרה, החלטתי שהמופע שלי יהיה אוונגרדי.
זו הדרך היחידה לעשות את מה שאני רוצה."
אין לי מושג למה התכוונתי חוץ מזה שלא התכוונתי להיות מסורתי.
אני מניח.
עכשיו, גבירותיי ורבותיי... סטיב מרטין.
ערב טוב, תודה. תודה רבה, זה יותר מדי.
באמת, זה יותר מדי. תודה.
זה מופע הפרידה שלי, אז תודה רבה.
להתראות ותודה רבה.
ערב טוב, גבירותיי ורבותיי.
או שלום או לא משנה מה הזמן אצלכם.
ערב טוב וברוכים הבאים למופע.
קוראים לי סטיב מרטין ואצא בעוד רגע.
ובזמן שאנחנו מחכים לי,
אני רוצה להכריז, קודם כול, שלפני שבועיים
הקלטתי את אלבום הקומדיה החי הראשון שלי.
ועוד יומיים מהערב, נמחק אותו.
אז זו הסיבה שאני פה.
זה מצחיק, לא?
כן, הקומדיה היא המלך בעולם המדהים הזה.
צחוק הוא חשוב כל כך.
זה באמת הדבר היחיד שמבדיל
בין אדם לכל שאר היצורים,
היכולת להישען לאחור כשמשהו מצחיק קורה
ולהגיד, "מצחיק".
סיראנו ארוחת צהריים -
המועדונים שכרו קומיקאים.
הם תמיד היו החימום.
זו הייתה סצנת הברים היחידה שלי אי פעם, ולא...
זה נשמע כמו "אי פעם" במבטא קליפורני כשאמרתי את זה, אבל בכל מקרה.
הטרובדור היה המכה של הסצנה.
למרות שהיה מועדון שקראו לו המכה.
...קבלו את סטיב מרטין.
תודה.
תודה. טוב, לעזאזל.
הייתם קהל נפלא ותודה רבה ולילה טוב.
לא, חשבתי שאומר את זה. כפי שהוא אמר, הופעתי בתוכנית של בישופ...
לרוב הוא היה עושה שתי הופעות.
היו שישה אנשים בקהל.
קולה של מיצי טרמבו חברה/צלמת -
היה מוזר לצפות בזה כשאף אחד לא צחק
כי אז את חושבת, "זה מצחיק?"
אנחנו בסמטה מאחורי הטרובדור
עם מר סטיב מרטין.
כן, זה אני.
גבירותיי ורבותיי, אם אתם מקשיבים,
כמה אנשים עברו פה וזיהו אותי.
זה מרגש... - וודי אלן, נכון?
לא.
אתה ג'רי לואיס?
לא, זה סטיב מרטין. מלך הקומדיה.
מעולם לא שמעתי על סטיב מרטין.
תצחיק אותי.
אבל אז היה מופע שני
ואנשים שתו וזה היה נהדר.
אבל עכשיו אני מבין שרבים מכם יושבים פה ואומרים לעצמכם,
"זה עוד מופע קסמים ובנג'ו."
"אבל מתי הוא יכין חיות מבלונים?"
ברגע שהם הבינו אותו, הוא שלט בהם.
הערות -
מופע מוזר לא יודע אם הם צחקו עליי או איתי. -
בכל מקרה, קיבלתי מחיאות כפיים טובות. -
אני חושבת שניסיתי מאוד שהוא יהיה רומנטי בקיץ ההוא.
המוח שלו עובד בדרכים רבות, מעניינות ושונות.
"מיץ היקרה. האמת שלא הרבה קורה.
עשיתי אודישן בפרסה המוזהבת, אבל לא שמעתי מהם."
"אני מגדלת שפם, ואתה?"
באהבה סטיבן -
הוא נהנה עם המשפחה שלי.
היינו מעשנים קצת גראס וצוחקים ואוכלים.
אבא שלי היה סופר, תסריטאי.
דלטון טרמבו -
הוא ורבים מחבריו היו ברשימה השחורה.
היו ארוחות ערב עם אמנים, סופרים.
זו פעם ראשונה שראיתי יצירת אמנות בבית.
השיחות היו ההפך ממה שהייתי רגיל אליו.
ארוחת ערב עם ההורים שלי הייתה שקטה.
זו הייתה הפעם הראשונה שנכנסתי לחיים שלמים אחרים.
חיים מסוג אחר.
הדרך שבה אנחנו מביטים זה על זה בגיל הזה,
אנחנו לא יודעים שום דבר על שום דבר.
אז נפרדתי מסטיב.
אני חושבת שיכולתי לראות שהוא יגיע לאן שהוא.
לא חשבתי שהוא יעצור. והוא לא עצר.
זה אחד המראות הכי יפים...
פעם אחת הופעתי בדרייב-אין.
אם הם חשבו שמשהו מצחיק, הם צפרו.
כשאנשים אומרים, "היי, אכפת לך אם אעשן?"
אני אומר, "לא, אכפת לך אם אפליץ?"
חשבתי, "לא, אלה לא יכולים להיות החיים שלי.
אני לא רוצה לעשות את זה בשנות ה-50, ה-60 לחיי.
אז אציב לעצמי מטרה להצליח עד גיל 30."
עבדתי בלילה. הלכתי לקולג' ביום.
ואני חושב, "איך ארוויח משכורת? מה אעשה?"
"תשעה באוגוסט, נבחנתי לתוכנית הטלוויזיה 'הרקולס האדיר'."
תפרוש עכשיו, הרקולס, אין לך סיכוי.
זה מה שאתה חושב. הנה אני מגיע, תסאוס.
"לא התקבלתי."
בהחלט חשבתי להפוך לפרופסור לפילוסופיה
כי תמיד חשבתי שהוראה זה בידור.
אתה עומד בפני אנשים.
ואז הגיע הזדמנות מ"האחים סמותרס".
וזו הייתה תוכנית מצליחה.
שעת הקומדיה של האחים סמותרס -
אז הנה אחי, טום, בפעם הראשונה בטלוויזיה
עם 30, תספרו אותן, חבר'ה, שלושים רקדניות ללא חלק עליון.
הם ליהקו כותבים צעירים.
חשבתי, "אלה עסקי השעשועים".
ה"היי, אתה" -
עשיתי מופעי סטנד-אפ ברחבי העיר
והם שמעו עליי קצת.
בידור "רגיל" סטיב מרטין, ג'ון מקלור -
יש לי מתיחה נהדרת.
אתם רוצים למתוח את החברים שלכם? זה ממש מצחיק.
מזמינים אתכם לארוחת ערב גדולה,
אתם נכנסים וזורקים את הסלט על הרצפה.
עשיתי את זה במסיבה האחרונה שהייתי בה.
זה היה לפני שנתיים בערך.
והדבר היחיד שכתבתי היו כמה בדיחות במופע שלי
וכמה סיפורים קצרים ומוזרים.
אבל חברה שלי יצאה עם הכותב הראשי.
תזכור, זה 1967.
הייתי יוצא לבית הקרח ארבע או חמש פעמים בשבוע.
קולו של מייסון ויליאמס החבר של חברה של סטיב -
כתב ראשי, האחים סמותרס -
בטח ראיתי אותו 20 או 30 פעמים שם.
כשאתה רואה משהו 30 פעמים,
אתה מתחיל לראות את המהות שלו.
והם שכרו אותי.
טיפסתי לשחקים.
משום מקום למפורסם בשבוע.
פחדתי בטירוף.
הייתי אומר שהוא היה קצת ביישן.
מצלמים!
לא היה לנו משרד בשבילו,
והוא ישב במסדרון מחוץ לחדר הכותבים.
ונשען על הקיר.
נכנסתי וכתבתי משהו.
מייסון הקיף שורה בעיגול והוא אמר,
"זו שורת המחץ וניקח אותה ונשים אותה בסוף."
התחלתי לחוות התקפי חרדה.
נאבקתי בזה הרבה שנים.
3 במאי 1968 -
"טוב, הנה אני... בחיים. מה לעשות עכשיו?
לפני יומיים עברתי את החוויה הכי גרועה בחיים שלי.
דפיקות לב מהירות מאוד יחד עם פחד.
הרגשתי מאוד מנותק מהעולם.
בלי עבר, רק הווה רחוק.
הייתי מאוד מבולבל בעבודה.
לא הצלחתי לדבר מבלי למעוד בלשוני.
חשבתי להתפטר."
מי בן האדם המגעיל הזה?
"ואז...
נסעתי הביתה והבנתי שמצבי נהדר למדי.
יש לי עבודה טובה. יש לי עבודה יצירתית.
יש לי מופע טוב, מופע אמנותי.
יש לי מוח.
החלטתי לחשוב על העבודה שלי כמטרה מאשר על אושר כמטרה.
זה רעיון טוב."
כלומר, טומי סמותרס אמר פעם,
"לדבר עם סטיב מרטין זה כמו לדבר עם אף אחד."
והוא צדק.
אני רוצה להציג אותך, אבל אני לא יודע איך לתאר את המופע שלך.
מה היית מציע?
מה עם...
"הקומיקאי הטוב בעולם"?
לא.
היי, אני הקומיקאי הטוב בעולם.
שלום. תודה. תודה רבה.
תודה. טוב, תודה.
זה יותר מדי. לא ציפיתי לזה. תודה.
אני רוצה להתחיל עם בדיחה ישנה,
ולא ממש שכללתי אותה עדיין,
אבל משהו שתמיד מצחיק אותך, לא משנה כמה פעמים אתה רואה את זה,
זו הבדיחה הישנה של לשכוח את שמך.
עכשיו אני מתחיל להגיד את השם שלי
ואז, פתאום, אני מעמיד פנים ששכחתי אותו.
לא שכללתי את זה עדיין, אבל זה מצחיק מאוד.
אז, הנה, הבדיחה הישנה של לשכוח שמך.
היי, חבר'ה, אני סטיב מרטין.
הרסתי אותה.
החזירו את החיילים הביתה עכשיו -
שלום, עכשיו!
מלחמת וייטנאם השתוללה,
ולכולם היה שיער ארוך מאוד והם היו רציניים מאוד.
במקום להילחם, עדיף להישאר...
בואו נישאר במיטה למשך שלוש שנים. - ונאריך את השיער.
כן. - למען השלום.
תצפרו למען השלום -
אני חושב שכל מופע צריך להכיל איזושהי הערה חברתית
ומשהו בעל משמעות.
אז עכשיו אני רוצה לעשות חיות מבלונים.
הנה.
זה ממש כיף. זה בשביל הילדים.
כל הקומדיה הייתה פוליטית.
ויכולת רק להזכיר את שמו של ניקסון
ולקבל צחוק גדול או שריקות בוז או תגובה ענקית.
והרגשתי שהגיע הזמן לשנות את זה.
קולו של בוב איינשטיין קומיקאי וחבר -
באותה התקופה, הקומיקאים רצו לדבר על המלחמה,
לדבר אולי על דברים גסים.
"הו, יפהפייה עם שמיים מזוהמים דגן מרוסס בחומרי הדברה"
אני גם בעד שחרור האישה.
את יכולה לשלם את כל החשבון ולהשאיר טיפ גדול.
לא הייתי רוצה להיות לבן, כי כולכם זכיתם לטוס לירח.
היי, בנאדם, בוא נארגן ונעזור ללבנים הדפוקים לטוס לירח,
כדי שהם יניחו לנו לנפשנו.
סטיב היה פשוט מגוחך.
מה שהוא עשה היה מיוחד. זה היה מסוכן.
אף אחד לא חשב שזה גאוני, כולל סטיב.
אני יודע שזה נראה ממש מטופש.
ונראה שאין הסבר למה שעשיתי הרגע, אבל תנו לי להסביר.
אתם מבינים...
"קומיקאי" -
וקיבלתי רק ביקורות רעות.
כישרון גבולי -
מצער -
"הדבר הכי גרוע שקרה לקומדיה האמריקאית." אני זוכר את זה.
"סטיב מרטין, שאני מחשיב כאדם הכי בר מזל בעסקי השעשועים."
בזמן שאנחנו מחכים לי, אני רוצה לבצע קטע מצחיק
שמאוד הצליח.
אני בטוח שרובכם יזהו את השם כשאזכיר אותו.
זה הקטע של האף על המיקרופון.
לא.
אפילו יותר טוב, הוא אמר, "החובבן הכי בר מזל בעולם".
טוב, זה די נכון.
אפילו אני חייב לצחקק בגלל זה.
אבל אהבתי את זה.
ורציתי שזה יצליח.
אעשה קצת מדיטציה בשבילכם.
קצת מדיטציית יוגה על שרפרף המדיטציה שלי.
יושבים על שרפרף המדיטציה, ככה.
ואז מוצאים משהו לקרוא.
ועושים מדיטציה. ככה.
אלו היו הימים של ההיפים.
ברוכים הבאים, אחים. שלום.
זה היה הסגנון, התאמתי לסגנון.
אם לא היה לך שיער ארוך ולא עישנת מריחואנה, היית מנודה.
אני חושב שהכדור מתחיל להשפיע.
אני מרגיש כל כך מגניב.
איך אתה מרגיש, חתלתול?
אבל מעולם לא עישנתי גראס, ומעולם לא...
לא יכולתי לבלוע אספירין. פחדתי כל כך מהתקפי חרדה.
תעשן את זה אתה. אני חושב שתיהנה מזה.
מה את חושבת על השיער שלי? - הוא נוראי.
מרי מרטין אימא -
אתה נראה כמו צ'ארלס מנסון.
טוב, כלומר, אתה נראה כמו...
גלן מרטין אבא -
אתה נראה כמו קוף.
כמו מגן החיות של סן פרנסיסקו.
או גן החיות של סן דייגו, שהוא אפילו גרוע יותר.
אני לא חושב שזה עוזר לקריירה שלך.
תמיד חשבתי שאבא שלי קצת הובך ממני.
הוא לא ממש יכול להיות גאה במופע בידורי לא קונבנציונלי
שהוא לא בדיוק הבין.
באותה התקופה, הרגשתי כל כך מנוכר מאבי
שתגובות שליליות היו בעצם חיזוק בשבילי.
בערך ב-1970, אן-מרגרט ובעלה, רוג'ר סמית', שכרו אותי
לחמם אותם בווגאס.
והייתי כוכב.
והיה להם חדר הלבשה פנטסטי שהיה טוב יותר מכל בית
שאי פעם גרתי בו.
וראיתי את אלביס בא לבקר את אן-מרגרט.
הוא היה לבוש כולו בלבן, והייתה לו החגורה הגדולה,
והוא עבר את חדר ההלבשה שלי ואמר,
"בן, יש לך חוש הומור יוצא דופן.
אתה רוצה לראות את הרובים שלי?"
שלום, תודה רבה.
זה יותר מדי. ואו, תודה, אתם יפהפיים...
זה היה בהילטון.
תודה לאל שהוא כבר לא קיים.
הייתה לו את התקרה הגבוהה ביותר בכל תיאטרון שהוא, וזה אסון לקומדיה,
וזה אומר שהצחוקים... הם לא מתחברים.
הם עולים לאוויר ומתפזרים, כמו עשן.
זה החיקוי שלי של "האיש המתכווץ המדהים".
בשביל שאעשה את זה, אתם צריכים לעצום את העיניים,
רק לשלוש שניות, ואז לפקוח אותן שוב.
ואתם תראו ממש מולכם את "האיש המתכווץ המדהים".
אז כולם לעצום עיניים. אומר לכם מתי לפקוח אותן.
טוב, תפקחו אותן!
טוב, גבירותיי ורבותיי.
תודה רבה, באמת. זה יותר מדי. טוב.
התכסיס הנהדר של הכפפה שהופכת ליונה.
תכסיס המפית.
אני חושבת שהכפפה טובה יותר.
זו תגובה קצת מאוחרת.
אן-מרגרט כבר עלתה לבמה?
וחזרתי וכל החפצים שלי שהיו בחדר ההלבשה היו במסדרון.
בקופסאות.
זה...
זה כמה שהייתי טוב.
אנחנו רואים אותך בתפארתך.
קולו של גלן מרטין -
טוב. - עכשיו, מה חדש, חוץ מהזקן?
טוב, הנה אני, אני עומד לפני בית הוריי.
אני בן 25 עכשיו. אני מניח שאני כבשה שחורה.
טוב, קיבלנו אותך, אז אנחנו תקועים איתך.
זה נכון. - אבל השאלה היא למה? כלומר, למה?
חשבתי על זה לפני כמה ימים והסיבה היא,
החלטתי, שבעבודה שלי או בחיים שלי
אין כבר סמכות מעליי.
לו הייתה לי עבודה, היה לי בוס.
לו הייתי גר עם ההורים שלי, היו לי ההורים שלי, אבל אני לא.
אני עובד עבור עצמי ומקבל כסף על מי שאני.
אבל ניסיתי להיות מישהו אחר.
מישהו אמר, "אתה נראה כאילו אתה מנסה להיות 'האיגלס'".
ולא יצרתי באז, אז קיבלתי החלטה.
במקום להיות בסוף תנועה ישנה,
אהיה בחזית תנועה חדשה.
כל פעם שאני מגלח את הזקן, אני אוהב להשתמש בקצף גילוח של ג'ילט.
כשעבדתי עם בוב איינשטיין, הוא אמר,
"אתה יודע מה יעזור לך? גיל."
והוא צדק.
כי המופע נראה ילדותי.
לכן זה עזר כשהשיער שלי האפיר קצת.
אתה כל הזמן צריך לחשוב שאיש מבוגר עושה את זה.
אז החלטתי, "אלבש חליפה,
אענוב עניבה ואסתפר."
במקום להיראות כמו היפי משנות ה-60,
איראה כמו מישהו חדש משנות ה-70.
תראו את זה. תודה רבה.
או כמו מישהו מהעתיד.
תודה רבה.
רציתי לעשות את הקטע עם האפקטים הקוליים.
כל הקומיקאים עושים אפקטים קוליים, כשאתה מספר סיפור קטן
וגורם לו להתעורר לחיים
דרך השימוש באפקטים קוליים.
וממש עבדתי על זה. אני עושה את זה עם הקול שלי.
אין... אני נראה בסדר?
אין גימיקים מלאכותיים או משהו.
אז הנה. הקטע הישן של האפקטים הקוליים.
התעוררתי הבוקר ואכלתי קערת קורנפלקס.
ואז ירדתי למטה והתנעתי את האוטו.
ואז חבורה של מלאכי הגיהינום הגיעה.
קולו של ג'ון מקיואן הניטי גריטי דירט בנד -
נפגשנו בדיסנילנד לפני י"ב
ועבדנו כל הקיץ בחנות הקסמים.
הפכנו מיד לחברים.
ביל מקיואן מנהל, הניטי גריטי דירט בנד -
כשהוא התחיל להופיע לבד, אמרתי לאחי,
"ביל, אתה חייב לראות את סטיב. הוא מצחיק עכשיו."
מנהל, סטיב! -
אתה רוצה צחוק של סטיב מרטין?
אחי החליט שסטיב יתחיל לחמם אותנו.
הוא הרוויח 50 או 150 דולר בערב.
הוא האמין בסטיב, וסטיב האמין בסטיב.
בלי תמונות.
סטיב הכי פחות האמין בסטיב.
...לדוגמה, אני אוהב להשתמש בטכניקת מיקרופון טובה, וזה בעיקרון זה.
תודה ולילה טוב.
הטרובדור מציג לינדה רונסטאדט, סטיב מרטין -
ערב טוב. אני לינדה רון... הו!
חיממתי את כולם.
"הקרפנטרז", מימי פאריניה, סוני ושר, "פוקו", בי-בי קינג,
"שה נה נה", מרל האגארד.
"בלק אוק ארקנסו".
אני לא זוכר שחיממתי את "בלק אוק ארקנסו", אבל זו בטח עובדה.
תודה רבה.
זה היה נהדר במשך כמה זמן, אבל הבנתי שזה לא הולך לשום מקום.
אני הולך להופיע כעשר דקות כי...
תודה.
אולי חמש דקות?
הייתי עושה מופע ומקבל 200 דולר על המופע,
והיה עולה לי 250 דולר להגיע לשם ולחזור.
מה אני עושה לא בסדר?
לא משנה כמה אני טוב, לא משנה איך הלך לי,
לאף אחד לא היה אכפת.
"דירט בנד!"
הוא שמע את זה הרבה במהלך המופע שלו.
אני זוכר שהייתי מחוץ לבמה
ושומעים את רעש הקהל לפני המופע, כמו...
ואז הם אומרים, "ועכשיו, סטיב מרטין",
ואין שינוי בסאונד, אין מחיאות כפיים.
זה פשוט ממשיך ואתה מתחיל את המופע שלך ועדיין יש...
כן, אתה... זה היה קרב.
אם אהיה בן 30, כדאי שאתחיל לחפש משהו אחר,
כי חשבתי, זה... אני לא רוצה לגמור ככה.
1975 מבט על יום, ספר פגישות -
אספן, 28 בדצמבר 1974.
"ג'ק בני מת אתמול
וזה הזמן המתאים להתחיל יומן.
הקול של ג'ק בני היה אחד מהקולות הראשונים שהכרתי,
והקול הזה הוא אולי מה שאני רוצה ליצור."
ראית את אשתי? לא.
למעשה, אני אפילו לא מכיר את אשתך.
אז איך אתה יודע שלא ראית אותה?
ראית אותי פעם?
לא? אז איך אתה יודע שזה אני?
"לפעמים, כמו בלילה בניו יורק,
בכיתי בחדר המלון שלי אחרי שצפיתי בקטעים ישנים של קומיקאים."
בא לי לרקוד!
"אני חייב לפתח יותר את השימוש בגוף שלי.
חשבתי שהשתמשתי בו טוב. אבל לא הרבה צחקו."
כיוון שהקהל ב-1974 היה נורא.
הם עברו התניה בגלל הופעות רוק מאוחרות
לצעוק ולהשתתף בצורה קולית במופע.
עכשיו תכין מיץ תפוזים!
"לא תודה."
"אז השנה תהיה מאוד חושפנית עבורי.
אני מתכוון רק להופיע.
בלי מופעים מרושלים ובלתי גמורים בסביבה עוינת."
וזו הייתה הפעם הראשונה שחשבתי, "מופע מרכזי. לא לחמם".
כשאתה המופע המרכזי, יש לזה כוח שונה.
אז עברתי מלהופיע בפני 500 אנשים, לחמם מישהו,
ללהופיע מול 40 אנשים, מילולית.
יש לי תכסיס מלוכלך מעולה שאפשר לעשות לילד בן שלוש.
ילדים לומדים לדבר מזה שהם מקשיבים להורים שלהם.
מה שאתם עושים, יש לכם ילד בן שלוש
ואתם רוצים לעשות לו תכסיס מלוכלך.
אתם מדברים לא נכון.
אז עכשיו זה כמו היום הראשון שלו בבית הספר, והוא מרים את היד,
"אני יכול לעשות פרצוף כלב ממבו לטלאי הבננה?"
אבל זה עבד.
עוד!
לקראת סוף הערב, יכולתי לשמוע אנשים צועקים את השם שלי. -
תודה. תודה רבה.
זה יותר מדי. תודה.
אני מניח שאתאמן על בדיחה אחת בשביל המופע הערב.
חגב נכנס לבר.
הברמן אומר, "היי, יש לנו משקה על שמך".
והחגב אומר, "יש לכם משקה בשם פרד?"
צחוק, צחוק, צחוק, צחוק.
"היי, יש לנו משקה על שמך."
והחגב אומר, "יש לכם משקה בשם פרד?"
צחוק, צחוק, צחוק.
סטיב תמיד ניסה למצוא קהל,
הוא מצא כמה אנשים פה וכמה שם.
ראיתי את העולם משני הצדדים עכשיו!
מלמעלה למטה וסביב סביב.
ויש לי רק שאלה אחת.
איפה אני?
אנחנו צריכים להזכיר לכם שאתם מקשיבים לדבליו-אר-וי-יו, נאשוויל.
איפה המופע הבא שלך?
נפרסם אותך כמו ג'וני קרסון, תגרום לי להרגיש כמו ג'יי-סי.
טוב, ג'וני, אהיה ב...
רדיו קולג' 1:30 -
למעשה, אני לא יודע איפה אהיה.
אני חושב שאני נוסע לראסלוויל. אני אפילו לא יודע באיזו מדינה זה.
כן?
שאענה?
שלום, בי-אס-יו, דבליו-פי-דבליו-פי-דבליו, כן?
ראיתי אותך עם חץ בראש.
באמת? - כן, זה היה אינטנסיבי.
מעולם לא היה לי חץ בראש.
זה העניין המוזר. אתה בטח מבלבל אותי עם מישהו אחר.
הלו? - את בשידור.
אני בשידור? - טוב, כן.
הוא שאל אותך קודם. - זה סטיב מרטין?
יכול להיות. - יכול להיות?
אני בחדר המסיבות בהמינגווי.
הדבר היחיד שחסר זה אתה.
הו, בחורות!
יש לי בעיה מינית.
מה היא?
אני אוהב ללבוש תחתונים של גברים.
טוב!
כמה אנשים זוכרים לפני שנתיים כשכדור הארץ התפוצץ?
כל כך מעט אנשים זוכרים את זה.
והייתם חושבים שאנשים יזכרו משהו כזה, אבל לא.
אתם לא זוכרים את זה?
כדור הארץ התפוצץ ונהרס לחלוטין.
וברחנו לכוכב הזה על תיבת חלל ענקית.
והממשלה החליטה לא לספר לאנשים טיפשים
כי הם חשבו שאולי זה...
טוב, בואו נמשיך הלאה.
היו הרבה מופעים בקולג' בהתחלה. הרבה מועדונים.
קולו של מייפל ביירן עובד במה של סטיב -
בכל מועדון שהוא הופיע בו, התחלת לשמוע רוטינות של סטיב מרטין
שהגיעו מהצוות.
הוא חלחל למודעות של כולם.
חכו שנייה.
אתה מופיע בכל מיני סיטואציות מוזרות.
אני זוכר שערב אחד הופעתי מול 100 סטודנטים בערך.
אני בקטע של שפות, זה הקטע שלי, אני מניח.
כשאתה קומיקאי מקצועי אתה צריך ידע בשפה,
ובואו נודה באמת, יש אנשים שטובים עם מילים, אנשים אחרים...
לא טובים, אני מניח.
זה לא היה תיאטרון. זו הייתה כיתה
עם במה קטנה, כמו בשביל תלמידי דרמה.
אז אין אגפים. היית צריך לצאת דרך הכיתה.
וסיימתי ואמרתי, "תודה ולילה טוב".
והם עדיין יושבים שם ככה.
אז יצאתי ואמרתי, "זה נגמר. זה באמת נגמר".
והם עדיין ישבו שם.
אז עברתי דרך הקהל ופשוט התחלתי לדבר.
אין לי מושג מה אמרתי.
חבר'ה, נהנינו פה
ואני חושב שזה כל כך חשוב.
אנשים ניגשים אליי ואומרים, "סטיב, מה המוטו שלך?"
המוטו שלי.
"לצחוק פעם אחת ביום.
כי יום ללא אור שמש הוא כמו...
לילה."
עזבתי והיה לזה קצת אפקט מוזר של החלילן מהמלין
כי הם התחילו לעקוב אחריי.
בסופו של דבר, הוצאתי את הקהל לרחוב
והלכתי איתם.
והלכתי בחוץ והקהל עקב אחריי.
והגעתי לבריכה מרוקנת.
ואמרתי, "טוב", אמרתי, "כולם להיכנס לבריכה.
ועכשיו אשחה דרככם."
חזרתי הביתה באותו לילה וחשבתי, "משהו קרה. זה היה טוב".
וזו הייתה ההתחלה של חלק חשוב מאוד בקריירה שלי
שבו עזבתי את הבמה.
אני חייב לזוז והייתם קהל נהדר, באמת.
אני חושב שאקרא קצת.
יציאה -
הכול נפתח.
קולו של מרטין מול קומיקאי וחבר -
הוא היה לוקח אנשים לאכול המבורגים ומזמין 350 המבורגרים
או משהו כזה.
ראית את המופע הערב?
כן, הייתי איתך בקריסטל.
נהנית מההמבורגר?
לא, לא הייתה לי הזדמנות. היו יותר מדי אנשים.
כל מה שראיתי זה כמה מלצריות שבכו.
למעשה, בפעמים האחרונות שהוא עשה את זה
הוא קיבל תלונות מהשכנים במרחק רחוב.
הם התלוננו למשטרה על הווליום של הרעש
שנגרם על ידי מאות אנשים שצחקו.
דרך אגב, אני מוכר סמים בין הופעות.
זו המשטרה? הו, אלוהים.
בחוץ. - הם נהנים.
הם בחוץ? - כן.
אם המשטרה תגיע, תתנהגו בטבעיות, טוב?
תקשיבו, אם המשטרה תגיע, אני רוצה שכולם יחבשו כובע מבלון
כדי שהם לא ידעו מי מאיתנו הוא אני.
אל תדאגו בקשר לזה. זו בעיה שלי.
טוב, בואו נקרע את המקום לגזרים!
ואז הבעלים אמר, "כן, טוב, אנחנו בסדר",
הוא אמר, "אבל אין פה הרבה סטיב מרטינים".
כאילו שאני להיט גדול.
וחשבתי, "על מה אתה מדבר?"
הייתי בחוב של 5,000 דולר.
מופעים בקולג' לא שילמו טוב כל כך,
אז הסכמתי להיות המופע המרכזי במועדון הפלייבוי בסן פרנסיסקו למשך שבוע.
הקהל היה הרבה יותר מבוגר ממה שהייתי רגיל אליו, אבל הייתי זקוק לכסף.
מועדון הפלייבוי -
אני לבוש יפה כי זו מסעדה מיוחדת מאוד.
שימו לב ג'קטים ועניבות בלבד -
ואמרתי למוזיקאי מאחורי הקלעים,
"היי, המקום מלא."
והוא הסתכל עליי ועשה...
"השפנפנה הציגה אותי כסטיב מילר."
הם לא שילמו כדי לראות אותי.
הייתי משיק.
כלבלב.
שמעתי בחור אומר, "אני לא מבין את זה".
וזה לא היה רגע של גאווה.
מוות. מוות קומי.
שזה גרוע יותר ממוות רגיל.
אולי הקדמתי את זמני. -
"איפה עסקי השעשועים של פעם שחלמתי עליהם?
זה הכול?
איפה שיר הנושא שלי?"
קומדיה זה תזמון. אין דרך לעקוף את זה.
אם הקהל לא נותן לך להשתמש בתזמון שלך, אז אתה מת.
יש בדיחה שאני רוצה לספר לכם...
"אלטרנטיבות:
לפרוש.
טלוויזיה.
אפשרות סבירה."
אני רוצה להיכנס לעסקי השעשועים.
"דוק" הופעת אורח 1975 -
אני לא מאמינה.
היי, אני הייתי משקר?
אז שם הייתי.
והיה לי את המופע שלי שעבדתי עליו במשך עשר שנים.
זה כמו לחכות מעבר לפינה, אתה יודע?
כל התיקים שלך ארוזים ואתה מוכן לנסוע.
ואתה פשוט מחכה שהאוטובוס יגיע.
"הנה האוטובוס שלי ואני עולה עליו וכל התיקים שלי איתי."
האכסניה -
אוגוסט 1975 -
אם זה נראה כאילו אני משתטה,
לא התכוונתי לספר לכם את זה, אבל...
אני פורש מעסקי השעשועים הערב. תודה.
וזה המופע האחרון שלי בעסק.
אז אני עושה כל מה שאי פעם רציתי לעשות,
וזה לא משנה אם אחרוג מהזמן,
או אם כולם שונאים אותי,
או אם יש מבקרים שאומרים,
"לא חשבתי שזה היה הדבר הכי מדהים..."
אז אני עושה כל מה שאי פעם רציתי לעשות, אז...
הייתי ממש טיפש.
לקח לי זמן להבין שהמופע הזה לא עובד בכל מקום.
במועדון הפלייבוי, זה היה פשוט מוזר.
"האכסניה" הייתה מאוד מגניבה
והיא התפרסמה כי היא הייתה מוזרה.
לפעמים בא לכם לעשות משהו משוגע?
כלומר ממש משוגע? בואו נרצח מישהו.
אני חושב שזה דורי.
היה דור של אנשים משוגעים שעישנו גראס
ויכלו להיות מספיק גמישים כדי להבין אותך.
והם לא הלכו למועדון הפלייבוי.
תנו לי לערבב את הקלפים קודם בעזרת ערבוב מרעה הפרה המפורסם.
קלפים עכשיו ערבוב מרעה הפרה... -
(מפיל קלפים מהיד הימנית לשמאלית ועושה קולות) -
עכשיו, מה המזל שלך?
מזל עקרב. בואי נראה, אני צואה. אז זה...
אתה צריך למצוא את הקהל שלך.
קולו של מייקל אליאס שותף לכתיבה -
וסטיב עשה את זה.
הם כולם היו שם בשבילו. הם היו מעריצים שלו.
אני תמיד ממלא את הבלונים עם מילים ואם הם מתפוצצים הם אומרים,
"לעזאזל!"
כלבלב.
האמת שזה... אמצעי מניעה.
ואראה לכם איך זה עובד.
אם תחבשו את זה על הראש...
אז אף אחד לא ידבר איתכם.
אני רוצה להיות רציני רק לרגע.
הייתה נוכחות על הבמה של מישהו מיוחד למדי
שרצית לראות.
אז אני מניח שאומר לילה טוב עכשיו.
ולרוב אני פשוט יורד מהבמה
והולך לחדר ההלבשה, אבל...
אני לא חושב שאעשה את זה הערב.
אני חושב שהערב...
אלך לבננהלנד.
וכל כך יפה הערב בבננהלנד.
זה פשוט...
הגברים הקטנים לובשים מעילי קליפות בננה ונועלים נעלי בננה,
ויש להם מכונית-בננה קטנה.
וכל כך נהדר בבננהלנד כי...
בבננהלנד, רק שני דברים נכונים.
אחד, כל הכיסאות ירוקים.
ושניים, אין כיסאות ירוקים.
לשם אני הולך.
סוף שנות ה-60 נמשכו עד בערך 1975.
זו הייתה תקופה חשוכה מאוד
שבה הבחור הנקי הזה בחליפה לבנה יצא החוצה וסחף אותך.
אם האמנת לזה, היה לך כיף.
האמנויות גבר מצחיק שעושה הכול -
תגית ה"מוזר" לא מפריעה לסטיב מרטין -
הוא מציג את ההומר שלו ברחוב -
מופע מגושם ומטופש לחלוטין -
שגורם לך לתהות בקשר לעצמך דרך הצחוק שלך. -
זמנו של סטיב מרטין אולי הגיע. -
אבל תזכור, ב"האכסניה" היה מקום ל-300 אנשים,
אז זו לא הייתה פריצה.
אבל אם המקום מלא, אתה מרגיש שמשהו קורה.
אני חושב שכולנו צריכים להיות אחד.
לכן ארד ואסתובב בין האנשים.
אל תיגעו בי.
וכשעברתי את הפינה הזו, הרגשתי נהדר.
היה לי שבוע נהדר בסן פרנסיסקו ב"האכסניה". -
הצלחה מדהימה ומפתיעה. -
יום חמישי, 14 באוגוסט -
יום ההולדת ה-30 של סטיב -
האמת שזו הייתה הפעם הראשונה שהייתי מוכן לכול.
המופע התחיל להתחבר.
"הו, הכריש נושך
עם השיניים שלו, יקירתי
וזה שומר עליהן לבנות
הו, הכריש נושך
עם השיניים שלו, יקירתי
וזה שומר עליהן לבנות
הו, הכריש נושך
עם השיניים שלו, יקירתי
וזה שומר עליהן..."
הנה אחד הבחורים הכי מצחיקים שאי פעם פגשתי, מר סטיב מרטין.
סטיב מרטין. - ואו.
הוא חזר הערב לעשות משהו אחר,
ואין לי מושג מה זה.
נהדר לחזור לפה, ו...
אני יודע שזה נשמע נדוש כי כל בדרן שמגיע אומר,
"היי, ממש נהדר להיות פה."
וזה באמת נשמע מזויף, אבל תאמינו לי, אני כן כשאני אומר,
"היי, ממש נהדר להיות פה."
שר, נהדר להיות פה. - תודה.
טוב, סלחי לי, האמת שנהדר להיות פה. סליחה.
טוב... האמת שנהדר להיות פה.
פה נהדר להיות. סליחה.
אני חושב שסטיב מטורף.
הוא תמיד עושה דברים מוזרים ומטורפים שאי אפשר לדמיין.
היי, חכה רגע. - מה תעשה...?
אתה מספר לאנשים האלה שאני עושה דברים מוזרים ומטורפים, ג'ון.
נהדר להיות פה. ואו!
אני זוכר כשהיה נהדר להיות שם,
אבל נהדר להיות פה.
"וזה שומר עליהן לבנות"
יהירות תמיד סקרנה אותי.
אני רוצה לבקש ממך טובה. אתה מוכן לצלם אותי?
תן לי להיכנס לתנוחה נוחה, כמו...
כמו...
והתחלתי ליצור לעצמי דמות.
המצלמות האלה כל כך נהדרות, אידיוט יכול להפעיל...
סוג של אידיוט עם ביטחון מוגזם.
התחלתי להבין שמה שעשיתי היה פרודיה על עסקי השעשועים.
קולו של אדם גופניק כתב, הניו יורקר -
המופע שלו לא היה קומדיה. הוא היה על האבסורדיות של להופיע
והגיחוך בכך שאנשים עומדים בפני אנשים אחרים ומצחיקים אותם.
אני נראה מטופש?
זה היה ממש מטופש.
האם השפלתי את עצמי?
ואי אפשר להתעלם ממשהו ממש מטופש.
אני תקוע על המדרגות הנעות האלה ארבעים דקות.
כשאתה מתעקש על משהו שהוא לא נכון.
הצילו!
זה היה אידיוט שהולך להתנהג כמו אידיוט.
אבל הוא רוצה שתדעו שהוא יודע את זה.
ששנינו נצחק על אותו האידיוט.
היי, אני לא עושה מופע בווגאס.
בווגאס עולה 15 דולר להיכנס.
אתה משלם, אתה יושב
ומופע החימום הוא לרוב זמר.
והוא נהדר, ממש מבדר את הקהל, ממש...
אי אפשר להבין מילה שהוא אומר, אבל זה לא משנה
כי הוא כל כך מבדר.
היי, ערב טוב, גבירותיי ורבותיי...
"תרימו את המסך, תדליקו את האורות"
ועכשיו אני רוצה להציג את הלהקה.
פרנק הוא חבר אישי ותיק שלי. טוב.
סמי דייוויס ג'וניור, חבר אישי שלי. טוב!
נהדר להיות... פה.
"הו, הכריש נושך"
סטיב מרטין, גם אני חבר אישי שלי, טוב.
נהדר להיות פה!
ועכשיו, הגיע הזמן לריקוד קטן. וקדימה!
סמי הגיע. אבל הייתה תמיכה מיידית.
כן, לא ידעתי מה אני אמור לעשות
כי מעולם לא התחבקנו בבית.
אני אמור לחבק? אני לא יודע.
זה חמש או שש דקות של הדברים הכי מצחיקים
שראיתי פה כבר הרבה זמן.
באמת. זה מעולה. זה ממש מצחיק.
הרגשתי שאני נושא את דגל הקומדיה החדשה לבדי, ואז...
11 באוקטובר 1975 -
בשידור חי מניו יורק, זה "סאטרדיי נייט"!
ראיתי את "סאטרדיי נייט לייב" וחשבתי, "אוי, לא".
אשמח... - אשמח...
להאכיל את קצות האצבעות שלך...
לגרגרנים.
מישהו אחר עושה את זה.
הייתי מודע לקיומו כשהוא כתב לתוכנית "האחים סמותרס"
ואני כתבתי לתוכנית "הצחוק".
אני חושב שהיה משחק של פוטבול מגע בין שתי התוכניות.
מאוחר יותר, לילי טומלין ואני ראינו אותו איפשהו בלוס אנג'לס, אני חושב.
היי, בנאדם, רוצה לעשן חרא?
לא, אני לא רוצה מריחואנה.
מריחואנה? זה חרא.
הייתי גם ממש תמים בימים ההם.
אנשים היו באים אליי ואומרים, "רוצה להסניף?"
הייתי אומר, "בטח".
חשבתי, "אני ממש מפספס פה משהו".
יצרנו סאטירה פוליטית עמוקה.
ו... סטיב לא.
התוכנית הייתה להיט.
הם היו בשוונג.
והיה לי קצת כוח משיכה,
אבל עדיין הייתי מחתרתי.
רציתי אנשים שידעתי שיוכלו לעבוד בתוכנית,
אז סטיב היה סיכון.
גבירותיי ורבותיי, סטיב מרטין!
בשבילי, סיכון הוא חמצן.
אם אתה לא על הקצה, איך אתה אמור להרגיש בחיים?
אני יכול לחשוב רק על כמה פעמים בחיי לפני שעמדתי לעלות לבמה
שבהן חשבתי, "חכו עד שהם יראו את זה".
רוב הזמן זה היה, "אני מקווה שזה ילך טוב".
לעולם לא אשכח כמה נהדר היה להיות שם.
טוב, אנחנו זזים עכשיו.
סלחו לי.
טוב.
אנחנו באוויר? כן. טוב.
כשאני פותח את התוכנית אני תמיד אוהב לעשות משהו אחד בלתי אפשרי.
אז עכשיו אני עומד לשאוף את השרפרף הזה לריאות שלי.
אוי, לעזאזל. טוב.
הנה משהו שלא רואים הרבה.
הכירו את פיידו-פלקס, כלב השמירה הדיגיטלי.
ועכשיו הגיע הזמן לשחק ב"מלך הטריוויה 1999".
זום!
לא, אני צריך...
זום!
אני זוכר שחשבתי, "ואו, אנשים אחרים".
מה היבשה האהובה עלייך?
האיים הדלמטים, ממש ליד החוף של יוגוסלביה.
החוף הדרומי? קצת יותר פנימה?
בדיוק מעל לקו הרוחב הצפוני!
עבדתי לבד במשך 15 שנה.
ועכשיו אתה במערכון ואתה מסתכל בעיניים של מישהו,
ויש לו ניצוץ בעיניים ולך יש ניצוץ בעיניים.
זו תחושה ממש טובה.
הבנג'ו הוא כלי כל כך שמח. באמת.
זה דבר טוב עבור קומיקאי כמוני, ופשוט דבר שמח.
אפשר לעשות,
"הו, רצח ומוות ויגון וצער"
טוב, אני רוצה לנגן את קטע הבנג'ו האחרון ואז נמשיך במופע.
אני יכול לקבל צילום תקריב? אולי על האצבעות על זה, בסדר?
דייב? דייב וילסון, הבמאי.
אני רוצה להתחיל עם צילום תקריב. בסדר?
עשיתי את זה בחזרה הגנרלית, חשבתי שהצלחנו, אני מצטער.
סלחו לי. טוב, אז אעשה משהו אחר.
אני יכול לזרום עם זה. אתם יודעים מה אני אומר?
פשוט...
אתה מבקש משהו, אתה חושב שתקבל אותו,
זה מסיח את דעתך כשאתה אמן, מקצוען, כמוני.
ו... אני מצטער אם אני נראה קצת עצבני, אבל אני מניח שזה נכון.
כי זה מכאיב. אתם יודעים?
זה מכאיב לאנשים שצופים בתוכנית כאשר אני, האמן,
יוצא לפה ואני לא יכול לקבל, מה? קצת שיתוף פעולה.
אני לא יכול לקבל קצת עזרה מהצוות מאחורי הקלעים?
סלחו לי.
אני מצטער, אני כועס.
אני מצטער.
נחזור אחרי הפרסומת הזו.
והיה לי מופע למחרת, ביום שני.
חמש עשרה, סטיב. 15 דקות. - תודה.
אמרתי, "כמה אנשים יש שם?"
והוא אמר, "7,000".
חשבתי, "מה?"
וההשפעה של זה הייתה כמו של גל.
"משהו השתנה."
תודה. תשמור את זה.
עדשת טלפוטו.
ויסקי כפול.
אתה מזהה אותו?
הוא הנחה את "הטונייט שואו" כמה פעמים.
סטיב מרטין פה? אני רוצה לפתות אותו.
באמצע שנות ה-70, הוא יצא
וזה הרגיש כמו נורת מבזק של אנרגייה.
זה יהיה כיף צרוף.
רולינג סטון הבננה הכי טובה בבננהלנד -
אני בחור שמקשקש.
יופי, סטיב! זה חומר טוב.
אחד מהקומיקאים הכי מרעננים
שראינו מזה זמן רב הוא סטיב מרטין.
כפי שאתם יודעים, הוא מפרסם את עצמו
כבחור פרוע ומטורף כשהוא על הבמה.
בפעם הראשונה שהופענו עם האחים הצ'כים, זה היה בסדר.
אנחנו שני בחורים פרועים ומטורפים.
ושכחנו מזה.
ואז בפעם הבאה שהנחיתי, דני אמר, "בוא נעשה עוד אחד".
ופתאום המערכון התחיל והיו...
הלכנו לראות את המופע שלו.
הגענו לתיאטרון ואנשים עמדו בתור מסביב לבניין.
לא חשבתי שהוא מחמם מישהו,
ואז התחלתי לראות אוזני ארנב וחשבתי,
"אלוהים, הכול היה בשבילו."
נחמד לי לראות את האנשים בקהל
עם המודל החובבני של חץ בראש.
זה כמובן המודל המקצועי.
תוצרת גרמניה, הוא עולה 150 דולר.
אבל... זה בסדר בשבילי!
כי אני בחור פרוע ומטורף.
זה בטח מאוד מרגש בשבילך עכשיו.
באמת, כי סטיב מקבל תשואות כקומיקאי.
זה קורה לעיתים רחוקות מאוד. - כן, זה...
זה התפוצץ בחצי השנה האחרונה.
כן. - ואני אסיר תודה על כך
ומופתע מכך, אבל אני מאוד שמח מזה. - כן.
אנחנו נהנים עכשיו, היי!
השינוי הגדול ביותר היה שהופעתי במקומות האלה
ועדיין עשיתי את הקטע שיצאתי עם הקהל החוצה.
וקלטתי שהם עומדים באמצע התנועה,
הם עומדים על מכוניות, ואמרתי, "הקטע הזה הסתיים".
הוא הפך למסוכן מדי, מילולית.
הזכרתי את זה מוקדם יותר בתוכנית כבדיחת הסמים.
ואני שונא לעשות את זה כי...
זה יוצר מיתוסים ואני כבר לא בקטע של סמים.
הפסקתי לגמרי ואני שונא אנשים שעדיין בקטע הזה, אז...
אני נוטל סם אחד עכשיו בשביל הכיף, ואולי שמעתם עליו.
זה דבר חדש. אני לא יודע אם שמעתם עליו.
זה דבר חדש... הוא מקטין אתכם.
בערך בגודל הזה.
ואתה יכול לפרסם את האלבום שלך בזמן שאתה פה.
אלה קטעי קומדיה מוכנים?
לא, זה ספונטני לחלוטין. כל אלבום הוא שונה.
שככה יהיה לי טוב. כמה הם הוציאו? מיליונים?
כן. הקלטתי מיליונים.
וכולם שונים לחלוטין.
סטיב מרטין. "בואו נקטן".
הדברים האלה מייצגים קטעי קומדיה מצחיקים.
אפשר לשמוע את זה בפטיפון בבית.
זהו זה.
ואני בבית, יושב עם חברים ו...
אנחנו יושבים ומישהו אומר,
"היי...
בואו נקטן."
אח שלי הקליט את כל האלבומים שלו לפני "סטרדיי נייט לייב",
לפני "טונייט שואו", והם העלו אבק במשך שנתיים.
אני יודע שאסור לי לקטון כשאני נוהג.
אבל נהגתי לפני כמה ימים ואמרתי, "למה לא?"
אז אני נוהג, ועושה...
בילבורד התקליטים והקלטות הטובים ביותר -
10 10 9 סטיב מרטין בואו נקטן -
אני מחזיק בידי את אלבום הקומדיה הראשון שזכה בפלטינה בהיסטוריה.
המשמעות של פלטינה זה שצריך למכור מיליון אלבומים.
זה כבוד לדעת שמכרת מיליון אלבומים,
אבל זה גם קצת מוזר לדעת שיש
מיליון משוגעים במדינה.
יש הרבה יותר ממיליון.
הם פשוט מגלים אותך לאט.
טוב...
סטיב מעולם לא חשב שהוא יקבל חוזה הקלטות.
והוא מכר תשעה מיליון אלבומים.
סוף סוף! -
הקומיקאי הכי לוהט באמריקה -
ואיך היום שלך נראה?
למשל, היום הופעת ב"בוקר טוב אמריקה".
הופעתי ב"בוקר טוב אמריקה". - הופעת בתוכנית הזו.
ואז אנחנו טסים לוושינגטון די-סי.
שתי הופעות במרכז קנדי לאמנויות הבמה.
כשהופעתי במרכז קנדי, שאלתי את האמרגן,
"אני פשוט סקרן, כמה אני מרוויח?"
והוא אמר, "25,000".
ואני אמרתי, "ואו, זה נהדר".
והוא אמר, "והמופע השני יותר טוב".
ואז אנחנו חוזרים לפה ואז אנחנו נוסעים ל...
אני חושב שלבוסטון למחרת,
ואנחנו מופיעים ב-50 ערים ב-60 ימים.
כמה אנשים יש פה?
שניים, ארבעה, שישה, שבעה,
שמונה, עשרה, 11, 12, 13,
ועוד 16, 17.
יש את הבחור בבר. זה 18.
אז ש... שאופיע עוד זמן או...?
לא, לא כדאי שאופיע עוד, זה פשוט מגוחך.
סטיב מרטין מכר את כל הכרטיסים לפני שהפרסומות נגמרו.
ואז הלכנו למסעדות
ויכולנו לשמוע אנשים מדברים ומשתמשים במשפטים שלו.
אני חושב שהם ממש שמחו להיות חלק ממשהו.
זו הייתה תופעה תרבותית.
אוי, לא, אני רוצה לרקוד! ואו!
ולא השתמשנו במקרן או משהו.
ועשרים אלף אנשים. הם הבינו את זה.
ואני חושב שמה שקרה
זה שהחומר הפך למשני לטבע המופע.
זה כשאתה מופיע עד קצות האצבעות.
כשכל תנועה חשובה.
כשאין שום דבר מיותר.
אתה מנצח על הקהל.
טוב. אני רוצה ל...
הוא מכר את כל הכרטיסים לשישים הופעות ב-1977.
בחודש שעבר, הוא הופיע במופע יחיד פה בדרום קליפורניה
בפני 9,000 אנשים במרכז הכנסים באנהיים,
לא רחוק מאיפה שהוא גדל בעיירה הקטנה גרדן גרוב.
לפני בערך 17 שנה, הייתי עומד מול דיסנילנד
ומוכר מדריכי טיולים עבור 25 סנט.
ו... אני חושב שאחד הריגושים הגדולים עבורי הוא להיות מסוגל ל...
לא לחזור בלימוזינה,
אבל להיות מסוגל לחזור ולראות את החברים הוותיקים שלך
ולהיות אותו הדבר שהיית...
היי, סטיב, אחד החברים הוותיקים שלך פה.
באמת? תיפטר ממנו.
פעם אחת ישבנו... במרפסת של הבית שלו באספן.
והוא אמר, "אלה החיים?
הרגע כתבנו קומדיה נהדרת.
יש לך בקבוק נהדר של יין. זו שקיעה יפהפייה.
זה... זה הדבר הכי טוב."
ואני זוכר שאמרתי לעצמי, "לא. זה לא הדבר הכי טוב.
אני רוצה... אני רוצה חברה."
מה בקשר לחיי האהבה שלך? איך חיי האהבה של סטיב מרטין?
טוב...
אתה נשוי? אתה סטרייט? אתה משוגע?
סבב אחד באפריל -
תחשבי על זה ככה. נגיד שהייתי מתחתן,
והייתי אומר, "אני יוצא לסיבוב הופעות של שלושה חודשים
ונתראה מתישהו."
מעולם לא... אין לי חיי בית.
האמת שזה מיתוס בקשר לבדרנים.
אתה תמיד חושב שאתה פוגש בחורות, ואתה לא.
כי אני בעיר לתשעה ימים,
ואין זמן להכיר מישהי.
ואני לא בקטע של סטוצים.
אני חושב שאדם צריך להכיר מישהו
ואפילו להיות מאוהב בו לפני שאתה...
משתמש בו ומשפיל אותו.
אכפת לך אם אנשק אותך?
לא, לא אכפת לי.
יופי.
אזכור את זה בעתיד.
אני גם מרגיש שאתה די מופנם,
ואף אחד לא מתקרב יותר מדי לסטיב מרטין.
ועם זאת האישיות שלך היא,
"אני הבחור הפרוע והמטורף ואעשה כל דבר.
אוריד את המכנסיים וארוץ עם הכלב מולי."
כן.
משחת שיניים לק ציפורניים -
אני אומר שאם אתה מצליח בעסקים,
אתה יושב מאחורי שולחן גדול ואלגנטי עם נוף,
ואם אתה מצליח בעסקי השעשועים, אתה רוכב על פיל.
אני זוכר שדיברתי עם קרל גוטליב והוא אמר,
"כששחקן טלוויזיה נכנס לחדר, כולם אומרים,
'היי, מה נשמע?' 'היי... אנחנו אוהבים אותך, בלה בלה.'
כששחקן קולנוע נכנס לחדר הם אומרים..."
ואני אוהב את זה. האמת שזה הרשים אותי.
סטיב, אתה צריך להתעשת על עצמך.
יש לך הצעה לסרט גדול.
באמת?
מה הסרט מציע?
המעבר מסטנד-אפ לסרטים הוא פשוט חכם.
אם אעלה את מופע הסטנד-אפ הטוב ביותר שהעליתי אי פעם,
למחרת הוא נעלם לגמרי. זה נגמר.
ואו! "לעזאזל!" מה?
בנוסף, הייתי צריך לטוס לפלורידה.
אבל אם אני משתתף בסרט, אני יכול לעשות שבעה טייקים,
לעשות את זה כמו שצריך, לנצח,
ואז הסרט הולך לפלורידה.
בחירה מצוינת.
זה לא הסרט הראשון שלך. השתתפת באחרים.
השתתפתי ב"חלף עם הרוח".
השתתפתי ב"חופי הכרך".
באמת? -"חשמלית ושמה תשוקה".
ועכשיו, "השלומיאל".
זה התחיל כ"שדרות בננה".
על בחור שלא יכול לחיות בעולם,
אז הוא צריך להפוך למשוגע והוא עובר לבננהלנד.
היו לי 17 גרסאות.
זה... אי אפשר להפיק אותן, בסדר?
כתבתי אותו, עוד שני תסריטאים מעולים, קרל גוטליב, שכתב את "מלתעות".
הסרט על הדג.
קולו של קרל גוטליב -
ומייקל אליאס, שהיה כותב קומי מעולה.
אני מתראיין בקשר לרומן שלי.
כולם רוצים לדבר על "השלומיאל".
"מה הקטע האהוב עליך? איזה קטע כתבת?
איך היה לכתוב עם סטיב מרטין?"
אני רוצה למכור את הספר שלי.
איכותי -
הוא שונא את הפחיות האלה!
תתרחקו מהפחיות!
אתה יכול להסביר לנו על מה הוא מדבר?
טוב, אני... כשראיתי את הסרט הגמור,
באמת שלא ידעתי על מה הוא.
יש פחיות גם שם!
ואז חבר שלי, אמרתי, "אהבת את הסרט?"
הוא אמר, "אהבתי אותו. הוא מדבר על האדם הכי תמים בעולם".
עוד פחיות!
תמות, ממזר!
סטיב מרטין, הקומיקאי הצעיר הכי לוהט באמריקה,
בדיוק עשה את הקפיצה הגדולה למסך הגדול,
וערך את הופעת הבכורה שלו בקולנוע בסרט חדש בשם "השלומיאל".
זה היה להיט מהיום הראשון.
הבכורה העולמית של הטריילר של סטיב מרטין ב"השלומיאל" -
סטיב היה קצת חלוץ, אבל הוא לא הראה את זה.
הנחת היסוד הראשונה של העסק, "לעולם אל תיתן להם לראות אותך מזיע".
כשהייתי על הבמה, חשבתי,
"אני יודע מה אני עכשיו. אני חתול."
ואו! תנו לי את זה!
או "אני ר' קראמב".
תמיד הרגשתי שהמופע הוא מה שאתה רוצה שהוא יהיה.
אתה רוצה שהוא יהיה חכם, אתה יכול למצוא את זה.
אתה רוצה שהוא יהיה מטופש, אתה יכול למצוא את זה.
אתה רוצה שהוא יהיה פרודיה, אתה יכול למצוא את זה.
אלה מקומות טובים שם למעלה.
המופע החל!
אהבתי ללכת מאחוריו...
ולראות אנשים מסתכלים עליו, אנשים לא האמינו.
"לעזאזל, זה סטיב מרטין."
ספרי העיון הנמכרים ביותר 1 "נעליים אכזריות", מאת סטיב מרטין -
כן, אתה מושך יותר קהל מ"פליטווד מק".
כלומר, באותם האולמות.
כי אנחנו נוטים לשכוח שבשנות ה-70
סטיב לא היה קומיקאי מצליח, הוא היה כמו כוכב רוק.
הוא היה הקומיקאי הראשון שהופיע באצטדיונים.
זה היה מאוד מוזר.
זה היה כמו... תחושה של פאניקה.
כי הוא היה לבד רוב חייו.
בשיא ההצלחה, הופענו במשך שלושה ימים בנסאו קולוסיאום.
ארבעים וחמישה אלף אנשים.
כל החיים שלך אתה מספר אחת.
טוב, אפשר רק לרדת.
סטיב!
תירגעו, שאף אחד לא ייפגע.
אתה יכול לחתום על הסיגריה שלי?
גודל הקהל אף פעם לא היה הבעיה.
זו הייתה המאניה.
אני קצת מאוכזב ש... לא הגיעו יותר צלמים.
הנה.
חשבתי שאני עדיין עושה קומדיה.
אבל האמת היא שהייתי מארח מסיבות.
טוב, יופי. עכשיו בואו נחזור על השבועה הנון-קונפורמיסטית.
אני מבטיח להיות שונה.
אני מבטיח להיות מיוחד.
אני מבטיח לא לחזור על מה שאחרים אומרים.
יופי! טוב.
טוב, סלחו לי! -
יש רגע, ב-1975 או 1976,
שאני חושב שאני ממש מצחיק.
אבל ב-1980, זה לא חדש.
מה הופך אותי לקנייה פרועה ומטורפת? -
אתם מתקשרים לדי-ג'יי ואומרים,
"שלום." ואז הוא אומר...
כל פעם שאני טס במטוס,
הדיילות תמיד "עושות" אותך, כמו שאומרים.
אתה מבין? הן תמיד אומרות בחור פרוע ומטורף,
והן תמיד אומרות, "סלחו לי".
זה לא מצחיק כשהן עושות את זה?
האם סטיב מרטין האמיתי מוכן לגשת קדימה?
טוב, הוא לא היה באזור,
אבל יותר מ-100 אנשים ששואפים להיות סטיב מרטין היו.
אבל זה בסדר בשבילי כי אני בחור פרוע ומטורף.
הנה. טוב. אנחנו נהנים עכשיו, היי, ילדים?
טוב, סלחו לי!
סלחו לי!
סלחו מואה! - סלחו...
סלחו לי!
אקרע לא את הפנים, אני נשבע!
תן לי לשאול אותך שאלה רצינית עכשיו. - טוב.
אתה בגישה רצינית עכשיו. - כן.
הרווחת הרבה כסף. אתה שמח יותר עכשיו
עם הכסף שהרווחת משהיית, נגיד, לפני חמש שנים
כשנאבקת?
באופן כללי, באופן יחסי. - כסף לא קונה אושר.
אני מבין. אתה אפילו לא רוצה להגיד את זה ברצינות.
לא, אני מתכוון לזה ברצינות.
התכוונתי שזה לא קונה אושר. - כן.
עדיין יש לך בעיות אישיות.
נכון. יש לך... - אתה לא יכול לקנות דרך החוצה מ...
יש לך בעיות אישיות? תמצא משהו... שאפשר לדבר עליו?
אני... מאז שהתחלנו את הקטע הזה, השתנתי במכנסיים.
פה?
זה בסדר, אנחנו...
הייתי פעם אחת בחדר ההלבשה ואבא שלו היה שם.
סטיב נכנס אחרי שעה וחמש דקות מושלמות,
ואבא שלו אומר, "אתה יודע מה הבעיה עם המופע שלך?"
בכל מקרה, ברחתי החוצה.
כי לא הייתה שום בעיה עם המופע.
אני רוצה לעשות משהו מיוחד.
ההורים שלי בקהל הערב ו... אני רוצה להציג אותם.
הם היו ההורים שלי כל חיי. ו...
המשפחה לא הייתה... מטרה עבורי.
לא הראו לי... שזה משהו נהדר.
ו...
אני לא בטוח שאני מנסח את זה נכון כי זה דבר כל כך...
שכיח בשביל רוב האנשים, וזה פשוט לא היה ככה עבורי.
אני לא יכול לחייך ככה עוד הרבה זמן.
זה... מצד אחד, אתה מרגיש אהבה יוצאת דופן.
אבל זה לא איך שחשבת שתרגיש.
זה יוצר חרדה.
אמרתי לסטיב פעם, "אתה לא מרגיש בהיי כשהמופע מסתיים?"
והוא הסתכל עליי כאילו, "לא באמת, לא".
חשבתי, "ואו, זה יוצא דופן עבור אמן".
הייתי מאוד מבודד ובודד.
אתה לא יכול לצאת החוצה.
קשה למצוא זמן לבד, אלא כשאתה ממש לבד.
אתה יודע.
השקט שלך לא שם בשבילך.
אתה רוצה שאנשים יאהבו אותך.
אבל זה משהו שמשאיר אותך קצת קר.
קל להגיע למסקנה שאתה עושה את זה מכל הסיבות הלא נכונות.
"כל זה... בשבילי..." סטיב מרטין -
בווגאס התאים האחוריים מוארים.
וראיתי תא ריק.
מאוחר יותר, חבר קומיקאי אמר,
"אולי מישהו פשוט לא בא."
אבל זה התאים לעצבות שהתחלתי להרגיש.
ולא רציתי לראות את זה. לא רציתי להידרדר.
ואני לא צריך שום דבר מזה! אני לא צריך את הדברים האלה!
אני לא צריך אותך. אני לא צריך כלום.
המופע היה, ביסודו, קונצפטואלי,
וברגע שהקונספט הובן,
לא היה מה עוד לפתח.
יצרתי לעצמי מבוי סתום.
הרגשתי שאני על רכבת דוהרת שנקראת סטנד-אפ.
ומהצד השני הגיעה רכבת דוהרת שנקראה סרטים.
העבודה שלי הייתה לרדת מרכבת הסטנד-אפ ולזרוק את עצמי על רכבת הסרטים.
וחשבתי, "אני יכול להתחיל מחדש.
אני יכול להיות אדם חדש."
באוגוסט 1980, סטיב סיים את סיבוב ההופעות שלו. -
הוא היה הקומיקאי הגדול ביותר בעסקי השעשועים, אי פעם. -
הוא מעולם לא ביצע את המופע שלו שוב. -
אתה בונה מופע.
הופעתי עם המופע שלי במשך 15 שנה לפני שהוא התחבר.
למה לא פרשת לפני זה?
הייתי טיפש מדי.
הסוף -
טוב, לא.
לרוע המזל, הסיפור ממשיך.
תרגום כתוביות: יעל אביבי