- Jag kan inte fokusera med publik. - De kommer inte titta på dig.
De vet vad de vill ha.
- Tänker du spela eller spela cool? - Vissa av oss kan göra båda.
Varför hälsade du på Andreu?
- Jag sa hej. Jag hånglade inte upp honom. - Inte än, va?
Jag skulle inte ha nåt emot det. Han är snygg.
Du flirtar med killen din syster gillar.
Gillar du Andreu?
- Nej. - Snälla...
- Hon är besatt av honom. - Det är jag inte alls.
- Gillar du Andreu? - Nej!
- Tyst! Snälla, jag ber dig. - Berättar du för dem men inte din syster?
- Har du berättat för honom? - Finns inget att berätta.
Kan vi spela, snälla?
Vill du spela?
- Ja. - Okej.
Men om jag vinner,
bjuder jag Arnau till dansen.
Eftersom det kvittar dig.
Så, ja!
- Kom igen, Mariona. Du klarar det. - Kom igen.
Kom igen, Mariona!
Kom igen, Julia!
Ja!
Det verkar bli jag som får Andreu.
Vad fan är det som pågår?
Gumman, två män står och siktar med vapen mot oss.
Jag vet, mamma. Jag ser dem.
Jag vill inte störa ert lilla snack, men det är dags.
Låt mig prata med Tony en gång till. En sista gång.
Får vi inte... Får vi inte nåt slags sista önskan?
Vad fan gör du?
Hon har rätt.
Min morbror Frank fick röka en kubansk cigarr
innan han fördes till den elektriska stolen.
Är du galen?
Försöker du göra chefen arg?
Förresten, vill du inte tillbaka? Få träffa din mamma?
Jag gör det inte.
Du får leva med det.
Ni kanske har tur.
Är det avklarat?
Hej, Tony.
Gala, vilken överraskning.
Hör på. Det finns en bättre lösning. Vi kan väl göra en deal?
Du vet, Fred sa detsamma, och kolla vart det ledde.
Okej. Jag har inte hela summan Fred är skyldig dig,
men jag kan göra avbetalningar.
Det finns en vingård här i La Muga och min familj äger den.
Och vad bryr jag mig om det?
För att här tillverkas ett unikt vin.
Ett sånt vin som skulle sälja som smör i New York.
Du tråkar ut mig.
Nej, okej. Hör på.
En kvinna jag känner, Edna, ska komma hit på besök,
för hon vill köpa allt vin.
- Vet du hur mycket pengar det är? - Nej. Du kan väl berätta?
En halv miljon dollar.
Jaså?
Och de andra 14,5 miljonerna?
Hör på. Jag kan bara göra avbetalningar.
Om du ger mig några dagar, kan jag ge dig en halv miljon dollar.
Om du dödar oss, får du ingenting. Du får bestämma.
Så här gör vi.
Jag tar den halva miljonen som en första avbetalning,
men du får tre dagar.
Gud.
Och mina män stannar där
och övervakar allt du gör.
Och Gud hjälpe mig, gör du nåt dumt, så dör ni.
Allihop.
Uppfattat?
Uppfattat.
- Är ni okej? - Vadå "är vi okej"?
Du gjorde en deal med Tony.
- De tänkte döda oss. - Äsch. De kommer döda oss ändå.
När de fattar att vingården inte är din.
Nämen, titta. Andreu.
I rättan tid, som alltid.
På riktigt? Samma polis igen.
Vad ska vi göra?
- Vi måste varna honom. - Nej. Det kan vara farligt.
Gör inget, säg inget.
Jag stannar.
- Jag tar hand om honom. - Nej! Ta inte hand om nåt.
Jag tar hand om det. Snälla, skjut ingen.
Gör inget dumt.
Jag har ringt hela dagen.
Har du? Det har varit en galen dag.
Och var har ni tre varit?
Vilka är det här?
- De tillhör familjen. - Ja!
Han är min farbror Hank. Och min kusin...
- Kevin. - Kevin.
Din mor har ingen familj i Amerika. Och på din fars sida...
Nej. Nej, nej, nej. På Freds sida. Min makes. De är från Milwaukee.
De kom på besök för att de avgudar mig.
Spanien är vackert. Ja? Olé!
Ja, olé, olé!
Det är vackert, men ni håller inte hastighetsbegränsningen. Okej?
Dokumentation, tack.
- Körkort och registreringsbevis. - Ja. Ja.
Sånt har vi väl, Kevin?
Du kan väl ta fram körkortet och registreringsbeviset åt honom.
- På riktigt? - Ja, på riktigt.
Vänta! Ni vet...
...de blandade ihop kilometer med miles och tvärtom.
Visst, men de körde över 60 på en lokalväg.
Okej, få se nu, Quintanilla. Lugna ner dig.
Ser du inte att de är släkt?
Nå? Nå? Har ni sett byn?
Ja. Byn.
- Ja. - Inte än.
Vi är på väg till vinfabriken nu. De ska få en rundtur, för de älskar vin.
- Bra. Så klart. - Ja. Vin.
Vackert, va? Vänta tills ni ser insidan.
Just ja. Jag skulle just säga det.
- Vi fick lite problem. - Problem?
Vadå för problem?
Förstörde ni en del av vinet?
Vi som kämpat så för det här!
Vi förlorade inte så mycket Inte tack vare dig!
Det var en olycka, Gala. Vi har arbetat hela dagen.
- En olycka? - Tekniskt sett är det ditt fel.
- Jag var inte här! - Just därför!
Du ger order och försvinner. Var var du?
- Amat! - Ja?
Telefon till dig. Nämen! Drottningen är här! Skäms du inte?
- Det är bäst att du åker. På riktigt. - Ja. Helst omedelbart!
Där är dörren.
- Nej, nej och nej. Jag ska ingenstans. - Jo, det tror jag nog.
Kooperativet är vårt. Och vi har fått nog av dig!
Jag är ledsen för det som hände, och jag vet att ni är trötta.
Men om vi vill att Edna ska köpa vinet, måste vi lösa det här.
Vill du jobba?
Varsågod.
Vi tänker gå hem.
Och du kan dra åt helvete! Kom!
Nu sitter vi i skiten.
Vart är ni på väg?
Min mormor brukade säga så.
Sa de just åt dig att dra åt helvete?
Vadå? De där? Nej.
Nej, här har man starka karaktärer, och det är så vi säger hejdå.
Ja.
Dra åt helvete!
Ses imorgon! Ser ni? Hon fattar.
Jag känner igen en strejk när jag ser den.
Vi kommer ha koll på dig. Dag och natt. Uppfattat?
Ja. Uppfattat.
Var är alla?
- De äger marken! - Jag vet. Jag vet att de är jätteviktiga.
Men det här är viktigt för mig också.
Jag kan inte säga det till dem för de vägrar lyssna.
Lös det snabbt, för det där var Edna!
Hon kommer tidigare. Hon kommer om tre dagar.
- Nej, nej. Det är kört. Jag är död. - Varför är de fortfarande här?
- Ursäkta. Vi stänger nu. - Tja, vårt hotell ligger rätt långt bort,
och Gala var vänlig nog att erbjuda oss husrum inatt.
De drack för mycket, och de tål inte alkohol.
Inte en chans.
- Bara en natt. - Inte en chans.
Det är inget femstjärnigt hotell, men...
...ni överlever.
Vänta. Finns det bara en säng?
Ja. Du sover på golvet.
Ser jag ut som en kyckling? Nej. Vi singlar slant.
Deras relation är lite underlig, va?
Som alla familjer.
Du, din hund är väl snäll?
Beror på.
- Kom, Golfo. - På vad?
- Du. Vi har koll på dig. - Ja.
Om nån ringer den där polisen igen, tar vi itu med honom.
- Och med ta itu, menar jag... - Ja, ja. Jag fattar.
Tänker du berätta vad som pågår?
Jag har haft en hemsk dag.
Jag vill bara sova, och att dagen ska vara över.
Jag vet att du är arg, men det sista jag vill är att prata.
Får jag säga nåt?
Du vet...
...du kom in i mitt liv som ett ånglok.
Du slingrade dig in i mitt hus, i vinfabriken,
och vände upp och ned på allt. Men jag litar på dig.
För du är bra på det här och förbättrade vårt vin.
Men när det är dags att jobba, försvinner du,
och jag blir orolig och tror att nåt har hänt dig.
Sen tar du hit två skumma män som inte är de du säger att de är.
Och du gör dig osams med kooperativet när vi behöver kvinnorna mer än nånsin.
Du är självisk!
Så ja, jag är arg på dig, Gala.
- Var du orolig för mig? - Ja.
Nej.
Lite.
Hörde du nåt av det jag sa?
Vill du att jag ska lita på dig?
Säg vilka de där två är.
Jag ska vila lite.
Jag har inte sovit på ett dygn.
Du.
Vad är det med dig?
Vad det är med mig? För fem timmar sen hade vi vapen pekade mot oss.
Nu är samma män där ute och vaktar på oss.
Är det verkligen en bra idé att de bor här?
Kan ni gräla tystare? Jag försöker sova.
Vad ska jag göra? De har vapen. Vi blir inte av med dem.
Men vi kan ringa polisen och berätta vad som pågår.
Tror du verkligen att Andreu kan hantera de där två?
Jag vill inte försätta nån annan i fara.
Och det skulle bara vara en tidsfråga innan Tony skickar andra män.
För din far har ställt till det för oss.
Och jag...är arg och ledsen, men det här måste vi lösa själva.
Annars tar det aldrig slut.
Tony ska få sina pengar. Tro mig.
Hur ska du få kvinnorna tillbaka till vinfabriken?
Jag trodde inte att de kunde hata nån mer än de hatar mig.
- Men du lyckades, gumman... - Mamma, sov inte du?
Okej. Jag ska prata med dem.
Nej. Nej, nej, nej, nej.
Vi har redan nog med problem. Vi behöver en lösning.
De här gamla tanterna ska lyssna på dig, så sant som mitt namn är Julia Xatart.
Jag vet hur man övertalar dem.
Är det Nalda?
Fint.
Hallå?
Okej. Okej, flytta på er.
- Flytta på er! - Mamma.
Det kanske inte passar så bra nu.
Vänta, tack! Vänta!
Min dotter vill prata med er.
Jag vet att ni är arga, men det är viktigt!
- Ser du inte att vi är upptagna? - Vi vill inte veta av henne. Förstått?
Försvinn, annars kastar vi en sån här på dig. Välj du.
- Jag visste att det inte skulle bli lätt. - Glöm det. Vi pratar med dem sen.
- Kom nu. - Aldrig.
Vissa saker ändrar sig aldrig.
Ni suger fortfarande på det här.
Du kan inte stå där. Vad gör du?
Försvarar dig, som när du blev mobbad i skolan.
- Du försvarade mig aldrig i skolan. - Gjorde jag inte?
Vill du att de lyssnar på dig?
Ni är raka motsatsen till vin. Ni blir sämre med tiden.
Om jag var så dålig, varför vann jag då alltid över dig?
Hör på, raring.
Jag har inte spelat bitlles på 45 år,
men jag är säker på att jag slår dig med förbundna ögon.
Om du inte är rädd, så klart.
Jag? Rädd för dig?
Inte en chans!
Men då kan vi väl spela du och jag, som på den gamla goda tiden?
Om jag vinner, måste ni lyssna på min dotter.
Och om du förlorar?
Om jag förlorar, lämnar vi byn.
Och du ser mig aldrig igen.
Vad?
Jag tror inte... Det är nog ingen bra... Mamma.
Deal.
- Ett vad? Är det så du hjälper mig? - Lita på din mamma.
- Lycka till. - Lyckönskningar är för de klantiga.
Vi med talang behöver inte sånt.
- Vad är det här? - Jösses!
- Skulle du inte lösa problem? - Det är det jag gör. Det här är plan B.
- Och den kommer funka. - Mamma, här borta.
Allt bra? Jag har ringt.
Hej, Montse.
Jag vet att vi skulle ha träffats igår...
- Förlåt, okej? Jag glömde. - Ingen fara.
- Vi kan träffas och prata idag. - Idag? Prata idag?
- Jag måste berätt... - Jag kan inte idag.
Jag har mycket att göra på vinfabriken, inför uppköparens besök.
- Det blir en lång dag. - Du har att göra.
Det är inte det att jag inte vill.
- Visst, du är upptagen. - Jag är ledsen.
Vi pratar en annan dag.
I lugn och ro, okej?
Gala. Hej, Kate.
Kan vi prata? Det är viktigt.
Jag kan inte nu. Det här är viktigare.
Jag vet att du ljög om de två männen.
Jag hittade ammunition bland deras grejer.
Oroa dig inte för dem. Jag har allt under kontroll. Lita på mig.
Lita på mig också.
Mariona! Mariona! Mariona! Mariona!
Ja!
Så ska det se ut.
- Kom igen, mamma! Slå ner allihop! - Ingen fara, gumman. Jag kan slå henne.
Det är inte bowling. Man får fler poäng om en kägla står kvar.
Det är svårare.
- Kom igen! Ja! - Bra siktat, Julia!
Ja!
- Kom igen, Julia! - Heja, mormor!
Förlåt, gumman.
Du hade en insekt på dig.
- 51: - A ÅRLIGA BITLLES-TURNERINGEN
Kom igen, mamma.
Hon fixar det här.
Om hon lämnar en stående, vinner hon matchen.
Kom igen, mormor!
Nu kanske det blir jag som får Andreu.
- Mamma, vad hände? - Jag var tvungen. För Marionas skull.
- Hon är kär i Andreu. - Vad pratar du om? Vänta.
Kate, raring. Vänta! Vänta!
- Ni måste lyssna! - Det måste vi inte!
- Jo! - Inte alls.
- Orättvist. - Vi vann!
Ett vad är ett vad, och din mamma sa...
Varför kan vi inte prata om det här som vuxna?
Pilutta dig, jag hör inte!
- Du förstör vinet. Du förlorade, raring. - Nej, nej. Vadet var inte min idé.
Det var min mammas. Fråga henne.
Mamma.
Mamma!
Julia!
Mamma!
Var är din mormor?
Letar ni efter Julia?
- Var såg du henne? - På väg ut ur byn.
Är det nåt som är fel?
Hon blir förvirrad ibland och vet inte var hon är.
Om nåt händer henne...
Gala, det är din mamma. Hon klarar sig, okej?
Jag går hem. Hon gick säkert dit. Säg åt Andreu så att han hjälper oss.
Har ni sett Julia?
Mamma! Mamma!
- Får jag följa med, dotter? - Visst.
Vet du, under mässan kallar jag alla "mina barn".
Men jag skulle gärna kalla dig "min dotter".
- Din mamma sa säkert... - Ja, det gjorde hon.
Hoppa in! Det här går fortare.
- Gala, nu när det bara är vi tre... - Jag vet. Jag vet.
Hela mitt liv har jag trott att min pappa var död.
Nu kan en av er vara min pappa.
Jag vill verkligen lära känna er bättre, men just nu...
...måste vi hitta min mamma.
Mariona.
Och vart är ni på väg?
Min mamma är försvunnen.
Det är inte första gången i hennes fall.
Hon har problem med minnet och ibland blir hon förvirrad.
Hon är sjuk. Hon är dement.
Din mamma har alltid varit "speciell".
Varje gång hon blev stressad, försvann hon.
Vi visste aldrig vart hon gick,
men vi ställde aldrig till med nån scen.
Jag vet var hon kan vara.
Jag följer med er.
Jag trodde du var arg på Julia och... på mig också.
Ut.
Vet Maggie vad hennes pappa jobbar med?
Jag är hennes flickvän, och hennes pappa försöker döda oss.
- Han gillade kanske inte dig. - Vad?
- Kan du hålla käften? - Vadå? Det är sant.
Tony godkände inte relationen.
Vi pratar inte om personliga grejer.
Du, solstrålen, glöm Maggie. Du träffar nog inte henne igen.
Och om hon visste, vems sida tror du hon skulle ta?
Kära nån.
Vilken röra du har ställt till med. Hela byn letar efter dig.
Jaså?
Jag ville bara vara ensam.
Det är nåt jag inte har berättat, Mariona.
Det är så hemskt.
Du kommer hata mig när jag berättar.
Jag vet att du gillar Andreu.
Därför lät jag dig vinna i bitlles, så du kunde gå på dansen med honom.
Lät du mig vinna?
Ja.
Du är ju så blyg. Om jag inte hade pushat dig,
skulle vi vänta på ditt första drag än idag.
Vi låg med varandra. En gång.
Det är hemskt, Mariona.
Jag kan varken äta eller sova för att jag skäms.
Men...
...det var bara en gång, okej?
Det betydde ingenting.
Det värsta är...
Det värsta är tanken på att du aldrig kommer vilja träffa mig igen.
Julia, du har... du har aldrig varit nåt helgon.
Men det har inte jag heller.
- Jag vet, men... - Inga men.
Du är väldigt envis.
Och... och en slampa.
Och du driver mig till vansinne.
Men du är min syster.
Vad gör du här?
Så det var hit du gick när du ville gömma dig.
Ditt hemliga gömställe.
- Och vem berättade för dig? - Gala.
Åh, Gala, Gala.
Gala, gumman.
Gala, dig kan man inte berätta nåt för.
- Du berättar för alla. - Jag älskar dig också, mamma.
Lyssna nu.
Ett vad är ett vad.
Vad är det här jätteviktiga som du måste berätta?
Men... Var beredd på att du kommer att ha en tuff publik.
Glömde du att du vann i bitlles?
Lägg av. När du för en gångs skull vinner...
Hör på, allihop.
En skål för matchen.
Jag vill säga nåt.
Ursäkta!
De lyssnar inte, va? Vänta, jag ska säga nåt.
Hallå! Lyssna på henne, annars får ingen gå hem! Förstått?
Men du vann. Varför måste vi lyssna på henne?
För att hon har väldigt bra idéer och kan hjälpa oss.
Och de är härifrån byn, precis som vi.
Och de tillhör familjen.
Kom hit.
- Åh, okej. - Här.
Jag vill be om ursäkt.
För att jag kom hit som...
...ett ånglok.
Jag tyckte att ert vin var det äckligaste jag nånsin smakat.
Nej, nej. Det hade potential.
Sen träffade jag er i vinfabriken.
Jag insåg att ni har nåt väldigt speciellt.
Nåt ingen annan har.
Och det är ni själva.
Alla ni.
Ni är vinfabrikens hjärta.
Det som gör vinet unikt.
Jag tyckte att det var nåt som Edna, och alla andra borde veta.
Så därför bad jag min dotter...
...om lite hjälp.
För att visa alla...
...att inget annat vin tillverkas...
...med Ramonas omsorg...
...eller Naldas passion.
Eller Ursulas ansträngningar.
Ni är starka.
Kämpar.
Lite envisa.
Ni vet vad ni vill,
och jag skulle vilja vara som ni.
Jag skulle uppskatta om ni förlät mig.
Så jag kan fortsätta arbeta med er, vid er sida.
Jag vill att hela världen ska känna till det här unika vinet.
Det enda vin som tillverkas i kvinnornas land.
Vad tycker ni?
- Hon ritade dig yngre. - Sluta.
Julia, mår du bra?
Gud. Som om det inte var nog.
- Jag trodde du hade gjort nåt dumt. - Jag har bett för dig hela eftermiddagen.
Jag mår utmärkt. Ser ni inte det? Jag ser bättre ut än ni.
- Vad? - Jag har inte sovit sen du kom.
Och Mariona låter mig inte komma hem.
Och nu kan prästskrällen vara flickans pappa.
- Vadå "prästskrällen"? - Avbryt mig inte, Fader.
Jag vet att du kanske har dina tvivel för att...
Jag har förstått att ditt minne sviker dig.
Och jag har legat med halva byn och grannbyarna. Det hör också till.
Vi vill inte överväldiga dig, men vi måste få veta vem som är pappa.
Julia, jag har lämnat prästerskapet.
Jag genomgår en enorm kris gällande min tro.
- Vad vill ni att jag gör? Singlar slant? - Nej, det behövs inte.
Vi ska göra ett faderskapsprov.
Det går att göra med saliv,
men vi kan såklart inte sticka ett finger i hennes mun.
Nej, självklart inte. Jag drog ut ett av Galas hårstrån,
och en vän från labbet i Barcelona ska utföra DNA-testet.
På det viset kanske vi får veta vem som är pappa.
- Mamma, kom. Du behöver vila. - Ja, ja. Ja.
Tack för allt.
- Så lite, dotter. - Så lite, dotter.
- Kate, hjälp din mormor. - Nej, nej. Jag behöver ingen hjälp.
- Du är så irriterande. - Vi måste prata.
Visst.
- Hej. - Kate, vad fan?
Jag har varit så orolig. Är du okej?
Vi blev nästan dödade.
Vad? Vad pratar du om?
Vet du varför vi är här?
För att min pappa lånade pengar från din pappa.
- Och nu är han försvunnen. - Skitsnack, Kate.
Och din pappa har skickat två män för att döda oss.
Kate, jag vet inte vad du pratar om!
Du ringer och snackar skit om min pappa.
- Vad vill du att jag ska säga? - Inget.
Du behöver inte säga nåt. Okej?
Sköt om dig.
Vad gör ni?
- Mår ni bra? - Ja.
Vi har åtminstone inga vapen pekade mot oss.
Det är nytt.
Jag tog den från dig. Jag ville ringa.
Du hade rätt, mamma.
Maggie är inte den jag trodde.
Jag är ledsen, gumman.
- Jag vet hur ont det gör. - Spelar roll.
Vår relation är uppenbarligen ett skämt.
Det är över.
Gaska upp dig. Du har ju oss.
Singellivet är fantastiskt. Jag lovar.
Jag vet att de senaste dagarna har varit jobbiga.
Och jag vet vad ni kommer att säga.
Dealen med Tony var inget smart drag.
- Mamma... - Jag var tvungen att göra nåt.
- Mamma... - Det var inte den bästa idén,
- men det var det första... - Mamma, tack.
För att du tar hand om oss.
Jag är glad att jag är här med er.
Blotta tanken på att förlora er, gjorde mig rädd.
Var inte så melodramatisk.
Ni är som jag.
Vi är obevekliga.
Ingen kan besegra oss.
De där killarna är inte släkt med Fred.
Men det visste du säkert redan.
Min make blev inblandad i nåt, och jag försöker lösa det.
Jag är ledsen för alla lögner.
Ju mindre du vet, desto bättre. Jag vill inte blanda in dig.
De sover i mitt hus.
Oavsett vad du är inblandad i,
är jag också inblandad.
Jag ska lösa det.
- Kan vi be Andreu om hjälp? - Nej. Nej, nej.
Okej. Okej.
Ingen polis. Uppfattat.
Jag har en plan.
Om du behöver hjälp...
...så finns jag här.
Jag tänker inte låta nåt hända er.
Jag kan ta hand om mig själv.
Det är jag väl medveten om.
Men tack. Det är skönt att veta...
...att du oroar dig för mig.
Jag oroar mig inte för dig.
Jaså, inte?
Nej. Inte alls.
Det verkar som...
- ...om du bryr dig om mig. - Snälla. Du irriterar mig.
Detsamma.
Jag tål dig inte.
Vem är du?
Hallå.
Gala.
Det är min make.
INSPIRERAD AV ROMANEN:
Undertexter: Victoria Heaps