Es ar tādu publiku nespēju koncentrēties.
Vispār jau neskatīsies uz tevi. Viņi zina, ko grib.
Ei! Tu atnāci spēlēt vai izrādīties?
Dažas var gan to, gan to.
Ko jūs ar Andreu tā skatāties viens uz otru?
Es sasveicinājos, nevis iebāzu viņam mutē mēli.
Vēl ne, vai ne?
Man nebūtu iebildumu.
Viņš ir smuks.
Un tāpēc nolēmi pakoķetēt ar puisi, kurš patīk tavai māsai.
Tev Andreu patīk?
- Nē. - Ai, beidz!
Viņa ir pārņemta ar viņu.
Man viņš nepatīk!
- Tev patīk Andreu? - Nepatīk! Aizveries! Es tevi lūdzu!
Tu to izstāsti tām tenku vācelēm, nevis māsai?
- Viņam esi teikusi? - Tur nav, ko teikt.
Varam spēlēt, lūdzu?
Tu gribi spēlēt?
- Jā. - Labi.
Bet, ja uzvarēšu, es uzaicināšu Andreu uz dejām.
Ja jau tev ir vienalga.
Lieliski!
- Sarauj, Marjona! Tu vari! - Aiziet, aiziet!
Sarauj, Marjona!
Sarauj, Džulija!
Jā!
Varbūt tagad Andreu varēs būt mans.
Sasodīts, kas, ellē, notiek?
Meitiņ, divi vīrieši pret mums pavērsuši ieročus.
Zinu, mamm.
Es viņus redzu.
Negribas pārtraukt, dāmas, bet ir laiks.
Labi, bet ļaujiet vēl reizi parunāt ar Toniju. Vēl pēdējo!
Vai tad mums nepienākas tāda kā pēdējā vēlēšanās?
Ko, ellē, tu dari?
Viņai taisnība.
Manam tēvocim Frenkam ļāva izsmēķēt Kubas cigāru,
pirms aizveda uz elektrisko krēslu.
Tu traks esi?
Gribi bosu sadusmot?
Turklāt vai tad tu negribi tikt atpakaļ? Apciemot māti?
Es to nedarīšu.
Tev ar to būs jādzīvo.
Jums ir palaimējies.
Izdarījāt?
Sveiks, Tonij.
Gala, kāds pārsteigums.
Klau. Ir labāks risinājums.
Noslēgsim vienošanos!
Jā, zini, Freds teica tāpat. Un re, kur esam nonākuši.
Labi, klau, man nav tik daudz, cik Freds tev ir parādā,
bet es varu maksāt pa daļām.
Te, Lamugā, ir vīnadārzs, un tas pieder manai ģimenei.
Un kāpēc lai tas mani interesētu?
Tāpēc, ka te ražo ļoti īpašu vīnu. Tādu, kādu Ņujorkā izķertu viens un divi.
Tu mani garlaiko.
Nē, labi, paklau!
Es pazīstu vienu sievieti, Ednu, un viņa brauc šurp,
jo grib nopirkt visu vīnu.
- Tu zini, cik tā ir liela nauda? - Nē. Pasaki tu.
Pusmiljons dolāru.
Jā?
Un kā tad pārējie četrpadsmit ar pusi?
Es varu maksāt tikai pa daļām.
Un, ja dosi pāris dienas laika, es tev samaksātu pusmiljonu.
Bet, ja mūs nogalināsi, tu nedabūsi neko.
Tā ka vari izvēlēties.
Lūk, kā mēs darīsim.
To pusmiljonu es paņemšu kā pirmo iemaksu,
bet tev ir trīs dienas.
Ak dievs.
Un mani vīri paliks tur
un vēros katru tavu soli.
Un Dievs mans liecinieks - ja izdarīsi ko muļķīgu, tu esi līķis.
Jūs visas.
Skaidrs?
Skaidrs.
LAND OF WOMEN
- Jums viss labi? - Kā mums var būt labi?
Tu vienojies ar Toniju.
- Viņi taisījās mūs nogalināt. - Liecies mierā.
Viņi tāpat mūs nogalinās.
Kad uzzinās, ka vīna darītava nav tava.
Paskat - Andreu!
Tieši laikā - kā vienmēr.
Tiešām? Atkal tas kruķis.
Ko darīsim?
- Mamm, mums viņš jābrīdina. - Nē. Nē, tas var būt ļoti bīstami.
Nesaki neko!
- Es apstāšos. - Es tikšu ar viņu galā.
Nē! Nevajag ne ar ko tikt galā! Es nokārtošu.
Lūdzu, tikai nevajag nevienu nošaut.
Tikai bez muļķībām.
Gala, es tev visu dienu zvanu.
Ak tā? Šodien traka diena.
Un jūs trīs? Kur jūs bijāt?
Kas tie tādi?
- Viņi ir radi. - Jā.
Jā. Tas ir mans tēvocis Henks. Un mans brālēns...
- Kevins. - Kevins.
Tavai mātei Amerikā radu nav. Un no tēva puses...
Nē. Nē, nē, nē. Viņi ir no Freda puses.
Mana vīra.
Viņi ir no Milvokiem.
Atbrauca ciemos, jo mani dievina.
Spānija ir ļoti skaista. Jā? Olē!
Jā, olē, olē.
Skaista gan, bet jūs neievērojāt ātrumu, skaidrs?
Dokumentus, lūdzu.
- Tiesības un reģistrācijas apliecību. - Jā.
Tas mums ir, vai ne, Kevin?
Sameklē cilvēkam tiesības un reģistrācijas apliecību.
- Tiešām? - Jā, tiešām.
Pag! Zini...
viņiem jūk kilometri ar jūdzēm un jūdzes ar kilometriem.
Jā, bet viņi pa vietējo ceļu brauca uz 60.
Labi, pietiks... Kintanilja! Nomierinies, vecīt.
Tu neredzi, ka tie ir radi?
Nu, nu?
Vai ciemu esat apskatījuši?
Jā, jā. Ciemu.
- Jā. - Vēl ne. Vēl ne.
Tagad mēs braucam uz vīna darītavu. Būs tūre, jo viņiem ļoti garšo vīns.
- Lieliski. Protams. - Jā. Vīns.
Vai nav skaisti?
Un kad vēl redzēsiet no iekšpuses!
Jā, tieši to es tev gribēju izstāstīt.
- Mums ir problēma. - Problēma? Kāda problēma?
Jūs izniekojāt daļu vīna?
Mēs taču tik smagi strādājām!
Par laimi, nezaudējām daudz. Bet ne pateicoties tev.
Tas bija negadījums, Gala. Mēs ņēmāmies visu dienu.
- Negadījums? - Pēc būtības tā ir tava vaina.
- Manis te nebija! - Tieši tāpēc!
Tu nokomandē un pazūdi. Kur tu biji?
- Amat! - Jā?
Tev zvana.
Paskat! Marķīze ieradusies!
Kaunējusies būtu!
- Labāk laidies! Šoreiz - pa īstam. - Aiziet.
Jo ātrāk, jo labāk.
Pazūdi!
- Nē, nē un nē. Es nekur neiešu. - Skaidrs, ka iesi.
Šis ir mūsu kooperatīvs.
Mums tu esi līdz kaklam!
Es atvainojos par notikušo. Zinu, ka esat piekusušas.
Bet, ja gribam, lai Edna nopērk vīnu, mums tas viss ir jāsaglābj.
Gribi strādāt?
Lai notiek.
Mēs ejam mājās.
Un tu? Tu vari iet ellē! Ejam!
Nu gan mēs esam sūdos līdz ausīm.
Ei, uz kurieni jūs?
To vārdu teica arī mana vecmamma.
Vai viņas tevi pasūtīja uz elli?
Ko, viņas? Nē.
Nē. Viņas visas ir ar raksturu, un tā mēs atvadāmies.
Jā.
Ejiet ellē!
Līdz rītam!
Redzat? Viņa saprot.
Kundzīt, es zinu, kā izskatās streiks.
Mēs tevi vērosim. Dienu un nakti.
Skaidrs?
Jā. Skaidrs.
Kur visas ir?
Zeme pieder viņām!
Es zinu. Zinu, ka viņas ir ļoti svarīgas.
Bet arī viss šis man ir ļoti svarīgs.
Un viņām es to nevaru pateikt, jo viņas manī neklausās!
Nu, tu labāk ātri to nokārto, jo zvanīja Edna.
Viņa ieradīsies agrāk. Būs klāt pēc trim dienām.
Nē, nē. Viss. Es esmu pagalam.
Kāpēc viņi vēl ir te?
Atvainojiet! Mēs slēdzam ciet.
Mūsu viesnīca ir diezgan patālu,
un Gala ļoti laipni piedāvāja mums naktsmājas.
Viņi iedzēra par daudz vīna. Nemāk dzert.
Neparko.
- Tikai vienu nakti. - Neparko!
Nav pieczvaigžņu kūrorts, bet...
būs normāli.
Pag. Gulta ir tikai viena?
Jā. Tu gulēsi uz grīdas.
Kas, es pēc vistas izskatos? Nē. Metīsim monētu.
Diezgan dīvainas attiecības, ne?
Kā jau visās ģimenēs.
Tavs suns ir draudzīgs, vai ne?
Kā kuru reizi.
- Ejam, Golfo! - Kā var pateikt?
- Mēs tevi vērosim. - Jā.
Un, ja kāda atkal piezvanīs tam kruķim, mēs ar viņu tiksim galā.
- Un ar tikšanu galā es domāju... - Jā, jā, es sapratu.
Beidzot man pateiksi, kas te īsti notiek?
Man bija briesmīga diena.
Es gribu iet gulēt, lai tā beidzot beidzas.
Zinu, ka dusmojies uz mani, bet runāšana man galīgi nav vajadzīga.
Drīkstu ko pateikt?
Zini...
tu iebrāzies manā dzīvē kā vējš.
Tu iešmugulējies manā mājā, vīna darītavā
un visu sagriezi kājām gaisā.
Bet es tev uzticos.
Tāpēc, ka tu to māki un padarīji mūsu vīnu labāku.
Tomēr ikreiz, kad jāsāk strādāt, tu pazūdi
un es sāku uztraukties, ka ar tevi ir noticis kas slikts.
Tad tu atved divus dīvainus tipus,
kas acīmredzami nav tie, par ko tu viņus uzdod.
Tavas vainas dēļ kooperatīvs jūk ārā,
un mums šīs sievietes ir vajadzīgas kā vēl nekad.
Bet tu domā tikai par sevi!
Tāpēc - jā. Es dusmojos uz tevi, Gala.
Tu par mani uztraucies?
Jā.
Nē.
Drusciņ.
Tu vispār nedzirdēji, ko es tev teicu?
Gribi, lai tev uzticos?
Pasaki, kas viņi patiesībā ir.
Es iešu gulēt.
Neesmu gulējis 24 stundas.
Ei.
Kas tev noticis?
Kas man noticis?
Pirms piecām stundām mums pie galvas bija pielikts ierocis.
Un tagad viņi mūs vēro.
Vai tiešām bija prātīgi viņus izmitināt šeit?
Jūs nevarat strīdēties klusāk? Es gribu gulēt.
Ko tu gribi, lai es daru? Viņiem ir ieroči. Atkratīties nevar.
Mēs varam pastāstīt policijai, kas notiek.
Tu tiešām domā, ka Andreu ar viņiem tiks galā?
Es negribu apdraudēt nevienu citu.
Turklāt Tonijs atsūtīs citus slepkavas.
Jo šajās nepatikšanās mūs iegrūda tavs tēvs.
Un es esmu dusmīga un bēdīga, taču mums pašām būs jāatrod risinājums.
Citādi tas nekad nebeigsies.
Es Tonijam dabūšu viņa naudu. Tici man.
Kā tu dabūsi atpakaļ tās sievietes?
Nebiju domājusi, ka viņas var nīst kādu vairāk par mani.
Bet tu spēj visu, mīļā...
Mamm, vai tad tu negulēji?
Labi.
Es ar viņām parunāšu.
Nē. Nē, nē, nē, nē.
Vecmamm, problēmu mums jau pietiek. Mums vajag risinājumu.
Kā mani sauc Džulija Čatara, tās sievietes tevi uzklausīs.
Es zinu, kā viņas pārliecināt.
Tā ir Nalda?
Skaisti.
Sveiki?
Labi. Paejiet malā!
- Malā! - Mamm!
Varbūt tagad nav īstais brīdis.
Mirkli uzmanības, lūdzu! Vienu mirkli!
Mana meita grib ar jums runāt.
Zinu, ka esat dusmīgas, bet tas ir svarīgi.
Tu neredzi, ka esam aizņemtas?
Mēs vispār negribam viņā klausīties, skaidrs?
Pazūdi, citādi dabūsi ar šo. Vari izvēlēties.
Es zināju, ka viegli nebūs.
Mamm, liecies mierā. Runāsim ar viņām vēlāk.
- Nāc. - Nu nē.
Kā redzu, ir lietas, kas nemainās.
Jūs aizvien nemākat spēlēt.
Mamm, nestāvi tur! Ko tu dari?
Aizstāvu tevi - kā agrāk, kad skolā tevi apcēla.
Skolā tu mani nekad neaizstāvēji.
Tiešām? Tu gribi vai negribi, lai viņas tevi uzklausa?
Jūs esat pilnīgi pretējas vīnam.
Ar gadiem kļūstat sliktākas.
Ja es tik slikti spēlēju, kāpēc vienmēr tevi uzvaru?
Paklausies, sirsniņ!
Es bitļas neesmu spēlējusi jau 45 gadus,
bet noteikti varētu tevi uzveikt ar aizvērtām acīm.
Ja vien tev nav bail, protams.
Man? Bail no tevis?
Nemūžam!
Tad varbūt uzspēlējam vienu spēli kā vecos laikos?
Ja uzvarēšu, tev būs jāuzklausa mana meita.
Un ja tu zaudēsi?
Ja zaudēšu, mēs pametīsim ciemu un tu mani nekad vairs neredzēsi.
Mamm, ko?
Es... es nedomāju, ka tā ir prātīga... Mamm!
Norunāts!
Derības? Tā tu domā man palīdzēt?
Uzticies savai mātei.
- Lai veicas, vecmamm. - Veiksme ir domāta lempjiem.
Mums, talantīgajiem, tā nav vajadzīga.
- Kas te notiek? - Jēziņ!
- Man likās, tu nāci risināt problēmu. - Es risinu. Šis ir rezerves plāns.
Un tas izdosies.
Mamm, nāc.
VĪNA BĀRS BITĻAS
Kā iet? Es tev zvanīju.
Montse, sveika.
Zinu, ka mums vakar bija sarunāts tikties...
- Piedod, labi? Es pilnībā aizmirsu. - Nekas.
- Varam satikties un aprunāties šodien. - Šodien? Aprunāties šodien?
- Jā, man tev jāpasaka... - Šodien es nevaru.
Man ir daudz darba. Jāgatavojas pircējas atbraukšanai.
- Skaidrs, jāstrādā. - Būs gara diena.
Nav jau tā, ka es negribu.
- Jā. Tu esi aizņemts. - Piedod.
Parunāsim citu dienu.
Kad būs vairāk laika, labi?
Gala. Sveika, Keita.
Varam parunāt? Tas ir svarīgi.
Tagad es nevaru.
Šis ir svarīgāk.
Es zinu, ka tu man par tiem vīriešiem meloji.
Es viņu mantās atradu munīciju.
Par viņiem nedomā.
Es visu kontrolēju. Uzticies man.
Uzticies arī tu man.
Marjona! Marjona! Marjona! Marjona!
Jā!
Lūk, tā!
Aiziet, mamm!
Nogāz visus!
Neuztraucies, meitiņ, es viņu uzveikšu.
Tas nav boulings. Vairāk punktu dabū tad, ja viens paliek.
Tas ir grūtāk.
- Aiziet! Jā! - Labs metiens, Džulija!
Jā!
- Sarauj, Džulija! - Aiziet, vecmamm!
Piedod.
Tev tur bija kukainis.
51. IKGADĒJAIS BITĻU TURNĪRS
Aiziet, mamm!
Viņai izdosies.
Ja viens paliks, viņa būs uzvarējusi.
Sarauj, vecmamm!
Varbūt tagad Andreu varēs būt mans.
Mamm, kas notika?
Man tā bija jādara. Marjonas dēļ.
- Viņa Andreu mīl. - Par ko tu runā, mamm? Pag.
Keita, mīļā.
Pagaidiet! Pagaidiet!
- Jums mani ir jāuzklausa. - Nav gan!
- Jā. - Nav!
- Tā nav godīgi. - Mēs uzvarējām.
Derības paliek derības, un tava māte teica...
Kāpēc mēs nevaram parunāt kā pieauguši cilvēki?
Runā, cik gribi, es tevi nedzirdu!
Tu bojā vīnu.
Tu zaudēji, bērniņ.
Nē, nē. Derības nebija mana ideja. To izdomāja mana māte.
Paprasiet viņai.
Mamm!
Džulija!
Mamm!
Kur vecmamma?
Jūs meklējat Džuliju?
- Kur tu viņu redzēji? - Viņa gāja prom no ciema.
Pag, vai kas noticis?
Viņa reizēm apjūk un nesaprot, kur atrodas.
Ja ar viņu kas notiks...
Gala, viņa ir tava māte. Viņai viss būs labi, skaidrs?
Es braukšu mājās. Viņa būs gājusi uz turieni.
Pasakiet Andreu, lai viņš mums palīdz.
Esat redzējuši Džuliju?
Mamm! Mamm!
- Vai varu paieties līdzās, mana meita? - Labi.
Zini, misē es visus uzrunāju "mani bērni".
Lai gan man nebūtu iebildumu saukt tevi par manu meitu.
- Māte tev noteikti stāstīja... - Jā. Jā, stāstīja.
Kāpiet iekšā! Tā būs ātrāk.
- Gala, kad nu esam tikai mēs trīs... - Es zinu. Es zinu.
Es visu mūžu domāju, ka mans tēvs ir miris.
Tagad izrādās, ka jūs katrs varat būt mans tēvs.
Es tiešām labprāt jūs iepazītu, bet tagad...
labāk sameklēsim manu māti.
Marjona.
Uz kurieni tad tu esi sataisījies?
Mana māte ir pazudusi.
Nebūs pirmā reize.
Viņai ir problēmas ar atmiņu, un reizēm viņa apjūk.
Viņa ir slima. Viņai ir demence.
Tava māte vienmēr ir bijusi "īpaša".
Vienmēr, kad bija kādi uztraukumi, viņa vienkārši nozuda.
Mēs nezinājām, kur viņa paliek,
bet arī tādu traci necēlām.
Es zinu, kur viņa varētu būt.
Es braukšu jums līdzi.
Es domāju, ka tu dusmojies uz Džuliju un mani arī.
Kāp laukā.
Vai Megija zina, ar ko nodarbojas viņas tēvs?
Es esmu viņas meitene, un viņas tēvs grib mūs nogalināt.
- Teiksim tā: tu viņam nepatiki. - Ko?
- Negribi aizvērties? - Kas ir? Tā ir taisnība.
Tonijam šīs attiecības nepatika.
Par personiskām lietām mēs nerunājam.
Ei! Par Megiju aizmirsti, puķīt. Diez vai tu viņu kādreiz vēl redzēsi.
Un, ja viņa zinātu, kā domā, kurā pusē viņa nostātos?
Vai dieniņ.
Tu gan esi sataisījusi ziepes, mīļā. Tevi meklē viss ciems.
Tiešām?
Es tikai gribēju pabūt viena.
Es tev kaut ko neesmu stāstījusi, Marjona.
Tas ir tik briesmīgi!
Es zinu, ka tu mani par to ienīdīsi.
Es zinu, ka tev Andreu ļoti patīk.
Tāpēc es tev ļāvu bitļās uzvarēt. Lai tu ar viņu vari aiziet uz dejām.
Tu ļāvi man uzvarēt?
Jā.
Tu taču esi tik kautrīga. Nebūtu es tevi piespiedusi,
mēs vēl aizvien gaidītu, kad tu saņemsies.
Mēs pārgulējām.
Tikai vienreiz.
Tas ir briesmīgi, Marjona.
Es nespēju ne ēst, ne gulēt, jo jūtos šausmīgi.
Bet...
tikai vienu reizi, saproti?
Tas neko nenozīmēja.
Briesmīgākais...
Briesmīgākais ir tas, ka tu mani vairs negribēsi redzēt.
Džulija, tu nekad neesi bijusi svētā.
Bet es jau arī laikam ne.
- Jā, bet... - Nekādus bet.
Tu esi ļoti spītīga.
Un... un arī bezgode.
Un tu mani traku vari padarīt.
Bet tu esi mana māsa.
Ko tu te dari?
Tad šī ir tā vieta, kur tu nāci, kad gribēji noslēpties.
Tava slepenā slēptuve.
- Kurš tev izstāstīja? - Gala.
Ai, Gala, Gala...
Gala, manu meitiņ.
Gala, tev taču neko nevar stāstīt.
Tu izstāsti visiem.
Es arī tevi mīlu, mamm.
Tā, paklau.
Derības paliek derības.
Kas bija tas svarīgais, ko gribēji mums teikt?
Bet...
Tu ņem vērā, ka tev būs ļoti grūta publika.
Tu neatceries, ka bitļās uzvarēji?
Nu tiešām. Kaut vienreiz mūžā...
Uzmanību!
Tosts par spēli.
Es gribu ko teikt!
Atvainojiet!
Viņas neklausās, vai ne? Pag, es pateikšu.
Ei, uzklausiet viņu, citādi prom netiksiet, skaidrs?
Bet tu uzvarēji. Kāpēc mums viņā jāklausās?
Tāpēc, ka viņai ir labas idejas un viņa var mums palīdzēt.
Turklāt viņas ir no mūsu ciema - tāpat kā mēs.
Un viņas ir mana ģimene.
Nāc te.
- Labi. - Te.
Es gribu atvainoties.
Ka gāju jums virsū kā...
tanks.
Kad nogaršoju jūsu vīnu, likās, ka tas ir sliktākais, kādu jelkad esmu dzērusi.
Nē, nē, bet to var labot.
Tad es iegāju vīna darītavā un satiku jūs.
Es sapratu, ka jums piemīt kas ļoti īpašs.
Kas tāds, kā nav nevienam citam.
Tas īpašais esat jūs.
Jūs visas.
Jūs esat šīs vīna darītavas sirds.
Tas, kas vīnu padara unikālu.
Es domāju, ka tas būtu jāzina Ednai un visiem pārējiem.
Tāpēc palūdzu savu meitu...
lai viņa nedaudz palīdz.
Lai visiem parādītu,
ka nevienā citā vīnā...
nav Ramonas mīlestības...
vai Naldas degsmes...
vai Ursulas pūļu.
Jūs esat stipras.
Cīnītājas.
Drusku ietiepīgas.
Jūs zināt, ko gribat,
un es gribētu jums līdzināties.
Es gribētu, lai jūs man piedodat.
Lai es varu turpināt strādāt jums līdzās.
Es gribu, lai par šo īpašo vīnu uzzina visa pasaule.
Par vienīgo vīnu, kas ir tapis sieviešu zemē.
Ko jūs sakāt?
- Viņa tevi uzzīmējusi jaunāku. - Tikai nevajag.
Džulija, vai viss labi?
Ak dievs, tā tik man vēl trūka.
Es domāju, ka esi sastrādājusi muļķības.
Es visu pēcpusdienu lūdzos.
Man viss ir labi. Neredzat? Es izskatos labāk par jums.
- Kas ir? - Es kopš tavas ierašanās neesmu gulējis.
Turklāt Marjona mani nelaiž iekšā.
Un tagad izrādās, ka arī tas melnsvārcis var būt meitenes tēvs?
- Kāpēc melnsvārcis? - Nepārtrauc mani, tēvs!
Es saprotu, ka tevi var mākt zināmas šaubas, jo...
Es saprotu, jo tev klibo atmiņa.
Un es esmu gulējusi ar pusi ciema un vēl citiem.
Tas arī ir no svara.
Mēs negribam tevi apgrūtināt, taču mums ir jāzina, kurš ir tēvs.
Džulija, es pametu garīdzniecību.
Man šobrīd ir smaga ticības krīze.
- Ko jūs gribat? Mest monētu? - Nē. Nē, nav vajadzības.
Mēs veiksim paternitātes testu.
Ir vajadzīgas siekalas,
bet mēs jau nevaram vienkārši iebāzt viņai mutē pirkstus.
Nē, protams, ne.
Es ļoti uzmanīgi dabūju vienu Galas matu,
un mans draugs Barselonas laboratorijā veiks DNS testu.
Varbūt tad mēs beidzot noskaidrosim, kurš ir tēvs.
- Mamm, ejam! Tev jāatpūšas. - Jā, jā. Jā.
Paldies par visu.
- Nav par ko, meitiņ. - Nav par ko, meitiņ.
Keita, palīdzi vecmammai.
Nē. Nevajag man palīdzēt. Neesmu jau kropla.
- Tu vienmēr uzbāzies. - Mums ir jārunā.
Protams.
- Sveika. - Keita, kas, pie velna?
Es šausmīgi uztraucos. Tev viss labi?
Mūs gandrīz nogalināja.
Ko? Par ko tu runā?
Vai zini, kāpēc mēs esam te?
Tāpēc, ka mans tētis aizņēmās naudu no tava tēta.
- Un tagad viņš ir pazudis. - Nemuldi, Keita.
Un tavs tētis atsūtīja divus slepkavas, lai mūs nogalina.
Keita, es nesaprotu, par ko tu runā!
Tu piezvani un stāsti šausmas par manu tēti!
- Ko tu gribi, lai saku? - Neko.
Tev nekas nav jāsaka. Skaidrs?
Paliec sveika.
Ko jūs darāt?
- Tev viss labi? - Jā.
Mums vismaz nav pistole pie galvas.
Tā ir jauna sajūta.
Es paņēmu no tevis. Gribēju piezvanīt.
Tev bija taisnība, mamm. Megija nav tāda, kā man likās.
Man žēl, mīļā.
- Es zinu, cik ļoti tas sāp. - Nav svarīgi.
Ir skaidrs, ka mūsu attiecības nebija nopietnas. Viss beidzies.
Galvu augšā!
Tev esam mēs.
Dzīvot vienai ir lieliski. Tici man.
Es saprotu, ka pēdējās dienas bijušas grūtas.
Un es zinu, ko jūs man teiksiet.
Ka ielaisties darīšanās ar Toniju nebija prāta darbs.
- Mamm... - Bet man kaut kas bija jādara.
- Mamm... - Tā nebija labākā ideja,
- bet tas bija pirmais, kas... - Mamm, paldies tev.
Ka rūpējies par mums.
Man prieks, ka esmu ar jums kopā.
Es tā nobijos no domas, ka varētu jūs zaudēt.
Netaisi nu melodrāmu.
Jūs esat tādas pašas kā es.
Cieti riekstiņi.
Mūs neviens nevar uzveikt.
Tie vīrieši nav Freda radi.
Laikam to tu jau saproti.
Mans vīrs iekūlās nepatikšanās, un es mēģinu izkulties.
Piedod, ka tik daudz meloju.
Jo mazāk tu zini, jo labāk. Es negribu tevi iejaukt.
Viņi guļ manā mājā.
Lai kas tā būtu par ķezu,
esmu kopā ar tevi.
Es visu nokārtošu.
- Andreu nevar palīdzēt? - Nē. Nē, nē.
Labi. Labi.
Bez policijas. Skaidrs.
Man ir plāns.
Ja tev vajag palīdzību...
es esmu šeit.
Es neļaušu nekam ar tevi atgadīties.
Es pati varu par sevi parūpēties.
To es labi zinu.
Bet paldies. Ir patīkami to zināt.
Ka tu par mani raizējies.
Es par tevi neraizējos.
Ak tā?
Nē. Nepavisam.
Liekas, ka...
- esmu tev svarīga. - Beidz. Tu man krīti uz nerviem.
Tu man arī.
Es tevi nevaru ciest.
Kas tu tāds?
Ei.
Gala.
Tas ir mans vīrs.
IEDVESMOJOTIES NO SANDRAS BARNEDAS ROMĀNA LA TIERRA DE LAS MUJERES
Tulkojis Imants Pakalnietis