Negaliu susikaupti, kai tiek daug žiūrovų.
Nieko jie į tave nežiūrės.
Jie žino, ko nori.
Atėjai žaisti ar pasipuikuoti?
Yra žmonių, kurie moka abu dalykus.
Kodėl judu su Andrė spoksot vienas į kitą?
Aš tik pasisveikinau. Nepuoliau kišti liežuvio jam į burną.
Kol kas, ar ne?
Aš neprieštaraučiau.
Jis patrauklus.
Nusprendei paflirtuoti su vaikinu, kuris patinka tavo seseriai?
Tau patinka Andrė?
- Ne, nepatinka. - Liaukis.
Visi žino, kad ji eina dėl jo iš proto.
Man jis nepatinka.
- Tau patinka Andrė? - Nepatinka!
Užsičiaupk! Maldauju!
Tai liežuvauji su kitais, bet ne su sese?
- Pasakei jam? - Nėra ką sakyti.
Galime žaisti, prašau?
Nori žaisti?
- Noriu. - Gerai.
Bet jei aš laimėsiu,
pakviesiu Andrė pašokti.
Nes juk tau nesvarbu.
Neblogai!
- Pirmyn, Mariona. Tu gali tą padaryti. - Pirmyn.
Nagi, Mariona!
Pirmyn, Džulija!
Taip!
Gal dabar pasiliksiu sau Andrė.
Kas vyksta, po galais?
Mieloji, į mus taikosi du vyrai.
Žinau, mama.
Matau juos.
Atsiprašau, kad pertrauksiu jūsų mielą pokalbį, bet jau metas.
Gerai, leisk man dar kartą pasikalbėti su Toniu. Paskutinį kartą.
Juk turime teisę į paskutinį prašymą.
Ką darai, po velnių?
Ji teisi.
Mano dėdei Frenkui leido surūkyti kubietišką cigarą
prieš pasodindami į elektros kėdę.
Gal proto netekai?
Stengiesi supykdyti bosą?
Be to, nejaugi nenori grįžti?
Pamatyti savo motiną?
Aš to nedarysiu.
Tau teks su tuo gyventi.
Jums pasisekė.
Viskas?
Sveikas, Toni.
Gala, kokia staigmena.
Klausyk. Yra geresnis būdas viską sutvarkyti.
Susitarkime.
Taip, Fredas tą patį sakė, ir pažvelk, kuo tai baigėsi.
Gerai, klausyk. Aš neturiu tų pinigų, kuriuos tau skolingas Fredas,
bet po truputį galėčiau išsimokėti.
La Mugoje yra vynuogynas, ir jis priklauso mano šeimai.
Ir kodėl man tai turėtų rūpėti?
Nes jame gaminamas ypatingas vynas.
Vynas, kurį Niujorke graibstyte graibstytų.
Tu man jau įgrisai, Gala.
Ne, gerai. Paklausyk.
Pažįstu moterį, vardu Edna, ir ji atvyks pas mus,
nes nori nupirkti visą tą vyną.
- Ir žinai, kiek pinigų sumokės? - Ne. Tai gal pasakysi?
Pusę milijono dolerių.
Tikrai?
O kaip kiti 14,5?
Klausyk. Galiu mokėti tik dalimis.
Jei duosi man kelias dienas, sumokėsiu pusę milijono dolerių.
Bet jei mus nužudysi, negausi nieko.
Tad rinkis.
Štai ką padarysim.
Paimsiu tą pusę milijono kaip pirmą dalį,
bet duodu tik tris dienas.
O Dieve.
O mano vyrai liks ten
ir stebės kiekvieną jūsų krustelėjimą.
Tad neduok Dieve, jei padarysit kokią kvailystę, jums galas.
Visoms jums.
Supratai?
Supratau.
LAND OF WOMEN
- Tau viskas gerai? - Kuria prasme „gerai?“
Susitarei su Toniu.
- Jie būtų mus nudėję. - Liaukis.
Jie vis tiek mus nudės.
Kai sužinos, kad vynuogynas - ne tavo.
Tik pažiūrėkit. Andrė.
Pačiu laiku, kaip visuomet.
Tikrai? Vėl tas faras.
Ką darysim?
- Mama, turime jį įspėti. - Ne, tai gali būti tikrai pavojinga.
Nieko nedaryk ir nesakyk.
Aš sustosiu.
Susitvarkysiu su juo.
Ne! Nieko nereikia daryti.
Aš su juo susitvarkysiu.
Prašau, tik nieko nenušauk.
Nekrėsk kvailysčių.
Gala, skambinau tau visą dieną.
Tikrai? Beprotiška diena.
Kur jūs visos trys buvot?
Kas jie?
- Šeimos nariai. - Taip!
Taip, čia mano dėdė Henkas. Ir mano pusbrolis...
- Kevinas. - Kevinas.
Tavo motina neturi šeimos Amerikoje. O iš tėvo pusės...
Ne. Jie - iš Fredo pusės.
Mano vyro.
Jie iš Milvokio.
Atvyko manęs aplankyti, nes labai mane myli.
Ispanija labai graži. Tikrai? Olé!
Taip, olé, olé!
Graži, taip, bet jūs nepaisėte greičio limito. Aišku?
Dokumentus, prašyčiau.
- Vairuotojo pažymėjimą ir dokumentus. - Taip.
Mes juos turime, ar ne, Kevinai?
Parodyk vairuotojo pažymėjimą ir dokumentus tam žmogui.
- Tikrai? - Taip, tikrai.
Palaukit!
Žinot, jie supainiojo kilometrus su myliomis, mylias su kilometrais.
Taip, bet jie lėkė 60 mylių per valandą greičiu vietiniu keliuku.
Gerai, užteks... Kvintanilai. Nusiramink.
Argi nesupranti? Jie - šeimos nariai.
Ir?
Ar apžiūrėjote miestą?
Taip. Miestas.
- Taip. - Dar ne.
Dabar važiuojame į vyninę.
Surengsime turą, nes jie dievina vyną.
- Puiku. Žinoma. - Taip. Vynas.
Gražu, tiesa?
Palaukit, pamatysit vidų.
Taip. Norėjau pasakyti.
- Turime bėdą. - Bėdą?
Kokią bėdą?
Sugadinote dalį vyno?
Mes tiek stengėmės!
Laimei, praradome nedaug, mieloji. Bet ne tavo dėka!
Tai nutiko netyčia, Gala. Mes dirbome visą dieną.
- Netyčia? - Iš esmės, tu kalta.
- Manęs čia nė nebuvo! - Būtent!
Tu tik numetei nurodymus ir dingai. Kur buvai?
- Amatai! - Taip?
Tau skambina.
Karalienė atvyko!
Tau turėtų būti gėda.
- Verčiau išvažiuok. Ir šįkart - tikrai. - Tęsk.
Nėra geresnio laiko nei dabar!
Viso gero.
- Ne. Niekur nevažiuosiu. - Beveik neabejoju, kad važiuosi.
Tai - mūsų kooperatyvas.
Ir tu mums jau įgrisai!
Man labai gaila, kad taip nutiko, ir žinau, kad labai pavargote.
Bet jei norime, kad Edna nupirktų vyną, turime viską sutvarkyti.
Nori dirbti?
Labai gerai.
Mes važiuosime namo.
O tu gali keliauti pragaran! Eime!
Dabar mums tikrai šakės.
Kur jūs einat?
Mano močiutė dažnai taip sakydavo.
Jos tau liepė keliauti į pragarą?
Ką, jos? Ne.
Ne, jos - tikros asmenybės, mes taip atsisveikiname.
Taip.
Eikit pragaran!
Iki rytojaus!
Matot? Ji supranta.
Ponia, aš puikiai žinau, kas yra streikas.
Mes tave stebėsim. Dieną ir naktį.
Supratai?
Taip. Supratau.
Kur visos?
Joms viskas priklauso!
Žinau.
Žinau, kad jos - labai svarbios.
Bet visa tai man irgi yra labai svarbu.
Negaliu joms nieko sakyti, nes jos manęs neklausys.
Verčiau kuo greičiau sutvarkyk, nes skambino Edna!
Ji atvažiuos anksčiau.
Bus čia po trijų dienų.
Ne. Viskas baigta. Man galas.
Kodėl jie vis dar čia?
Atsiprašau. Mes jau užsidarome.
Mūsų viešbutis - tolokai,
tad Gala buvo maloni ir pasiūlė priimti nakčiai.
Jie prisiragavo per daug vyno, nemoka gerti.
Jokiu būdu.
- Tik vieną naktį. - Jokiu būdu.
Tai - ne penkių žvaigždučių apartamentai,
bet tiks.
Palaukit. Tik viena lova?
Taip. Tu miegosi ant grindų.
Palauk, aš tau panašus į vištą? Ne. Mesim burtus.
Jų santykiai keistoki, tiesa?
Kaip visose šeimose.
Tavo šuo - draugiškas, tiesa?
Kaip kada.
- Eime, Golfai. - O kada?
- Mes jus stebėsim. - Taip.
Ir jei kas nors vėl paskambins tam farui, mes su juo susitvarkysim.
- O tai reiškia, kad... - Taip. Suprantu.
Ar pagaliau paaiškinsi man, kas vyksta?
Amatai, diena buvo siaubinga.
Tenoriu kristi į lovą, kad ji kuo greičiau pasibaigtų.
Žinau, kad pyksti ant manęs, bet mažiausiai noriu kalbėtis.
Galiu kai ką pasakyti?
Žinai...
įsiveržei į mano gyvenimą kaip buldozeris.
Įsibrovei į mano namus, mano vyninę,
apvertei viską aukštyn kojomis.
Bet aš pasitikiu tavimi.
Nes tu išmanai šią sritį ir tikrai pagerinai mūsų vyną.
Tačiau kai ateina metas dirbti, tu dingsti,
ir man tenka jaudintis, ar tau nenutiko nieko blogo.
Tuomet atsivedi du keistus vyrus,
kurie tikrai nėra giminės, kaip tu sakai.
Be to, per tave žlunga kooperatyvas,
o mums tų moterų dabar reikia labiau nei bet kada.
Tu rūpiniesi tik savimi!
Tad taip. Pykstu ant tavęs, Gala.
Tu dėl manęs jaudinaisi?
Taip.
Ne.
Truputį.
Negirdėjai nieko, ką sakiau?
Nori, kad tavimi pasitikėčiau?
Pasakyk, kas yra tiedu.
Eisiu pailsėti.
Nemiegojau visą parą.
Ei.
Kas tau negerai?
Kas man negerai?
Prieš penkias valandas į mūsų galvas buvo įremti ginklai.
O dabar tie vyrai mus stebi.
Tikrai manai, jog gerai, kad jie liko čia?
Gal galėtumėte ginčytis tyliau?
Stengiuosi pamiegoti.
Ką turėjau daryti? Jie - ginkluoti.
Negalime tiesiog imti ir jų atsikratyti.
Galime paskambinti policijai ir pasakyti, kas vyksta.
Tikrai manai, kad Andrė susitvarkys su tais dviem vyrukais?
Nenoriu statyti kitų į pavojų.
Be to, tik laiko klausimas, kada Tonis atsiųs kitus du žudikus.
Nes tavo tėvas įtraukė mus į šitą pragarą.
Aš pykstu, ir man liūdna, bet mums vienoms teks išsrėbti tą košę.
Antraip tai niekad nesibaigs.
Aš gausiui Toniui jo pinigus. Patikėk.
Kaip sugrąžinsi tas moteris atgal į vyninę?
Niekad negalvojau, kad jos gali nekęsti ko nors labiau už mane.
Bet nėra, ko nesugebėtum, mieloji...
Mama, o tu nemiegi?
Puiku.
Pasikalbėsiu su jomis.
Ne.
Močiute, mums ir taip pakanka bėdų. Mums reikia sprendimo.
Tos senutės tave išklausys,
aš juk esu Džulija Čatart.
Žinau, kaip jas įtikinti.
Ten Nalda?
Gražu.
Sveikos?
Ką gi, pasitraukit.
- Pasitraukit! - Mama.
Gal dabar ne geriausias laikas.
Dėmesio, prašau! Dėmesio!
Mano dukra nori su jumis pasikalbėti.
Žinau, kad pykstat, bet tai labai svarbu!
Nematai, kad mes užsiėmusios?
Nenorime jos klausytis. Aišku?
Eik šalin, arba trinktelėsim šita lazda. Rinkis.
Žinojau, kad lengva nebus.
Pamiršk, mama. Pakalbėsim su jomis vėliau.
- Eime. - Jokiu būdu.
Matau, kad kai kurie dalykai nesikeičia.
Vis tiek nemokat žaisti.
Mama, negali ten stovėti. Ką darai?
Palaikau tave, kaip tada, kai iš tavęs tyčiojosi mokykloje.
Niekad nepalaikei manęs mokykloje.
Tikrai?
Nori, kad jos išklausytų ar nenori?
Akivaizdu, kad esi tikra vyno priešingybė.
Su amžiumi tampi blogesnė.
Jei jau esu tokia bloga, kodėl vis laimiu?
Paklausyk, mieloji.
Nežaidžiau kėgliais jau 45 metus,
bet neabejoju, kad laimėčiau prieš tave užrištomis akimis.
Nebent, žinoma, išsigandai.
Aš? Išsigandau tavęs?
Tikrai ne!
Tai gal sužaiskime partiją kaip senais gerais laikais?
Jei laimėsiu, turėsite išklausyti mano dukterį.
O jei pralaimėsi?
Jei pralaimėsiu, mes išvažiuosime iš miestelio.
Ir daugiau niekad manęs akyse neregėsite.
Mama, ką?
Aš ne... Nemanau, kad tai gera... Mama.
Sutarta.
Lažybos? Taip man padedi?
Nors truputį pasitikėk savo motina.
- Sėkmės, močiute. - Sėkmės reikia nevėkšloms, širdele.
Ne tokiems talentingiems žmonėms kaip mes.
- Kas čia vyksta? - Jėzau.
Galvojau, atėjai spręsti savo bėdelės.
Ir sprendžiu. Čia - planas B.
Ir jis pavyks.
Mama, ateik.
KĖGLIŲ VYNO BARAS
Kaip laikaisi? Skambinau tau.
Sveika, Montse.
Žinau, kad vakar turėjome susitikti...
- Atleisk, gerai? Visiškai pamiršau. - Nieko tokio.
- Reikėtų šiandien pasikalbėti. - Šiandien? Pasikalbėti šiandien?
- Taip, turiu pasakyti... - Šiandien negaliu.
Labai daug darbo vyninėje, ruošiamės pirkėjo vizitui.
- Taip, daug darbo. - Laukia ilga diena.
Nėra taip, kad nenorėčiau.
- Taip, tu labai užsiėmęs. - Atleisk.
Pakalbėkime kitą dieną.
Kai bus daugiau laiko, gerai?
Gala. Sveika, Keite.
Galim pakalbėti akis į akį? Tai svarbu.
Dabar negaliu.
Čia - dar svarbiau.
Žinau, kad melavai man apie tuos du vyrukus.
Tarp jų daiktų radau ginklų.
Nesijaudink dėl jų.
Viskas kontroliuojama. Patikėk.
Tu manimi irgi patikėk.
Mariona!
Taip!
Štai apie ką kalbu.
Pirmyn, mama!
Numušk visus!
Nesijaudink, mieloji. Aš ją įveiksiu.
Čia - ne boulingas.
Daugiau taškų laimi, jei nors vienas kėglis lieka stovėti.
Taip sunkiau.
- Nagi! Taip! - Gerai varai, Džulija!
Taip!
- Pirmyn, Džulija! - Pirmyn, močiute!
Atleisk, mieloji.
Ant tavęs ropojo vabalas.
51-ASIS KASMETINIS KĖGLIŲ TURNYRAS
Nagi, mama.
Jai pavyks.
Jei liks stovėti vienas kėglis, ji laimės.
Pirmyn, močiute!
Gal dabar pasiliksiu sau Andrė.
Mama, kas nutiko?
Turėjau tą padaryti. Dėl Marionos.
- Ji myli Andrė. - Ką čia kalbi, mama? Palauk.
Keite, mieloji.
Palaukit!
- Paklausykit manęs! - Neprivalome!
- Taip! - Mes neprivalome.
- Taip nesąžininga. - Mes laimėjome!
Lažybos yra lažybos, ir tavo mama sakė...
Kodėl negalime pasikalbėti kaip suaugusios?
Be-be-be, nieko negirdžiu.
Tu gadini vyną.
Tu pralaimėjai, mieloji.
Ne. Lažybas sugalvojau ne aš.
Jas sugalvojo mano motina.
Galit paklausti jos.
Mama.
Mama!
Džulija!
Mama!
Kur močiutė?
Gal ieškai Džulijos?
- Kur ją matei? - Ji išvyko iš miestelio.
Palaukit, kažkas negerai?
Kartais ji praranda orientaciją ir nesupranta, kur yra.
Jei jai kas nors nutiks...
Gala, ji - tavo motina.
Nieko jai nenutiks, aišku?
Aš važiuosiu namo. Neabejoju, kad ji nuėjo ten.
Pasakyk Andrė, kad mums padėtų.
Matėt Džuliją?
Mama!
- Galiu su tavim, dukra? - Žinoma.
Žinai, per mišias į visus kreipiuosi „mano vaikai“.
Nors mielai tave vadinčiau savo „dukra“.
- Neabejoju, kad mama sakė... - Taip. Taip, sakė.
Lipkit! Greičiau nuvažiuosim.
- Gala, dabar, kai mes tik trise... - Žinau.
Visą gyvenimą praleidau galvodama, kad mano tėvas miręs.
O dabar bet kuris iš jūsų galit juo būti.
Tikrai norėčiau jus geriau pažinti, bet dabar...
suraskime mano mamą.
Mariona.
Ir kur susiruošei?
Dingo mano mama.
Ne pirmą kartą.
Jai sutrikusi atmintis, ji kartais nesiorientuoja.
Ji serga. Jai - demencija.
Tavo mama visuomet buvo „ypatinga“.
Jei tik pasidarydavo sunku, ji tiesiog dingdavo.
Niekad nežinodavome, kur ji,
tačiau tikrai nekeldavome tokių scenų.
Žinau, kur ji galėtų būti.
Važiuosiu su jumis.
Galvojau, pyksti ant Julijos ir... ir ant manęs.
Lipk lauk.
Ar Megė žino, kuo užsiima jos tėvas?
Aš esu jos mergina, ir jos tėvas nori mus nudėti.
- Sakykim, tu jam nepatikai. - Ką?
- Gal patylėsi? - Kas? Tai - tiesa.
Tonis niekad nepritarė jūsų santykiams.
Mes nekalbame apie asmeninius dalykus.
Pamiršk Megę, meilute.
Vargu ar tu ją bepamatysi.
Ir jei ji žinotų, kaip manai, kurią pusę palaikytų?
O varge.
Na ir pridarei sumaišties.
Visas miestelis tavęs ieško.
Tikrai?
Tenorėjau pabūti viena.
Yra kai kas, ko tau nepasakiau, Mariona.
Tai - siaubinga.
Žinau, kad nekęsi manęs, kai sužinosi.
Žinau, kad tau tikrai patinka Andrė.
Todėl ir leidau tau laimėti.
Kad galėtum su juo pašokti.
Leidai man laimėti?
Taip.
Tu labai drovi, brangioji.
Jei nebūčiau tavęs stumtelėjusi,
tebelauktume, kol žengsi žingsnį.
Mes permiegojome.
Tik vieną kartą.
Siaubas, Mariona.
Negaliu nei valgyti, nei miegoti, nes jaučiuosi siaubingai.
Bet...
tai nutiko tik vieną kartą, aišku?
Tai nieko nereiškė.
Blogiausia...
Blogiausia, kad tu daugiau nebenorėsi manęs akyse matyti.
Džulija, tu niekad nebuvai šventoji.
Bet aš turbūt irgi nebuvau.
- Žinau, bet... - Jokių „bet“.
Esi labai užsispyrusi.
Ir pasileidėlė.
Ir vedi mane iš proto.
Bet tu - mano sesuo.
O tu ką čia veiki?
Tai čia ateidavai, kai norėdavai pasislėpti.
Tavo slaptoji vietelė.
- Ir kas tau pasakė? - Gala.
Gala.
Gala, mieloji.
Gala, negaliu tau nieko pasakyti.
Tu visiems išduodi.
Ir aš tave myliu, mama.
Gerai, paklausyk.
Lažybos yra lažybos.
Kokį svarbų dalyką norėjai mums pasakyti?
Bet...
Turėk galvoje, kad žmonės nebus gailestingi.
Nepameni, kad laimėjai kėglius?
Nagi. Nors kartą gyvenime...
Paklausykit.
Išgerkime už žaidimą.
Noriu kai ką pasakyti!
Atsiprašau!
Jie nesiklauso, tiesa? Palauk, kai ką pasakysiu.
Ei, paklausykit jos, antraip niekas iš čia neišeisit!
Bet tu laimėjai. Kodėl turime jos klausyti?
Todėl kad ji turi puikių minčių ir gali mums padėti.
Be to, jos iš to paties miestelio, kaip ir mes.
Ir jos yra šeima.
Ateikit čia.
- Gerai. - Štai.
Noriu atsiprašyti.
Už tai, kad įsiveržiau čia...
kaip buldozeris.
Kai paragavau jūsų vyno, galvojau, kad tai - blogiausias mano ragautas vynas.
Ne. Bet jį galima sutvarkyti.
Tuomet nuėjau į vyninę ir susipažinau su jumis.
Supratau, kad turite kažką ypatingo.
Kažką, ko neturi kiti.
Ir tas kažkas esate jūs.
Jūs visos.
Jūs esate vyninės širdis.
Todėl jūsų vynas yra unikalus.
Tad pamaniau, kad apie jį turi sužinoti Edna ir visas pasaulis.
Todėl paprašiau savo dukters...
nedidelės pagalbos.
Parodyti visiems,
kad joks kitas vynas nėra gaminamas...
su Ramonos meile...
ar Naldos aistra.
Ar Uršulos pastangomis.
Jūs esate stiprios.
Kovotojos.
Truputį užsispyrusios.
Jūs žinote, ko norite,
ir aš norėčiau būti tokia, kaip jūs.
Norėčiau, kad man atleistumėte.
Kad galėčiau dirbti drauge su jumis.
Noriu, kad visas pasaulis sužinotų apie šį ypatingą vyną.
Vienintelį vyną, gaminamą Moterų žemėje.
Ką manote?
- Ji tave nupiešė jaunesnę. - Tik nereikia.
Džulija, tau viskas gerai?
O Dieve. Tik to man ir trūko.
Galvojau, išėjai ir iškrėtei kokią kvailystę.
Meldžiausi už tave visą popietę.
Man viskas kuo puikiausiai. Nematot?
Atrodau geriau negu judu.
- Ką? - Nemiegu nuo tada, kai atvykai.
Be to, Mariona neleidžia man grįžti namo.
O dar tas šventasis galbūt yra mergaitės tėvas.
- Koks dar „šventasis“? - Nepertraukinėk manęs, tėve.
Suprantu, kad gali turėti abejonių, nes...
Dabar suprantu, nes tavo atmintis šlubuoja.
Ir aš pasimylėjau su puse šio miestelio ir dar daugiau.
Tai irgi svarbu.
Nenorime tavęs spausti, bet turime žinoti, kas yra tėvas.
Džulija, aš mečiau kunigystę.
Išgyvenu didžiulę tikėjimo krizę.
- Tai ką man daryti? Mesti monetą? - Ne. Ne, nereikia.
Padarysime tėvystės testą.
Užtektų seilių,
bet negalime tiesiog imti ir įkišti jai pirštą į burną.
Ne, žinoma, ne. Ne.
Atsargiai paėmiau vieną Galos plauką,
ir draugas iš Barselonos laboratorijos atliks DNR testą.
Gal taip pagaliau sužinosime, kas yra tikrasis tėvas.
- Mama, eime. Tau reikia pailsėti. - Taip.
Ačiū už viską.
- Nėra už ką, dukrele. - Nėra už ką, dukrele.
Keite, padėk savo močiutei.
Ne. Man nereikia pagalbos. Aš ne kokia luošė.
- Jūs tokios bjaurios. - Turime pasikalbėti.
Žinoma.
- Labas. - Keite, kurių galų?
Aš taip jaudinausi. Tu sveika?
Mūsų vos nenudėjo.
Ką? Kas... Apie ką kalbi?
Ar žinai, kodėl mes čia?
Nes mano tėtis pasiskolino pinigų iš tavo tėčio.
- Ir dabar jis dingo. - Nesąmonė, Keite.
Ir tavo tėtis atsiuntė du žudikus, kad mus nudėtų.
Keite, nesuprantu, ką čia paistai!
Paskambini ir pradedi kalbėti nesąmones apie mano tėtį.
- Ką nori, kad pasakyčiau? - Nieko.
Nereikia nieko sakyti. Aišku?
Sėkmės.
Ką veikiate?
- Viskas gerai? - Taip.
Mums bent jau neįrėmė ginklų į galvas.
Kažkas naujo.
Paėmiau iš tavęs. Norėjau paskambinti.
Buvai teisi, mama.
Megė nėra tokia, kokia aš galvojau.
Man labai gaila, mieloji.
- Suprantu, kaip skaudu. - Nesvarbu.
Mūsų santykiai nebuvo rimti.
Viskas baigta.
Neliūdėk.
Tu turi mus.
Vienišės gyvenimas - nuostabus. Patikėk.
Suprantu, kad kelios dienos buvo sunkios.
Ir žinau, ką man pasakysit.
Tartis su Toniu nebuvo protinga.
- Mama... - Bet turėjau kažką daryti.
- Mama... - Ne geriausia mintis,
- bet tai pirmas dalykas, kuris... - Mama, ačiū.
Kad rūpiniesi mumis.
Džiaugiuosi, kad esu čia su jumis.
Aš labai išsigandau, kai supratau, kad galiu jus prarasti.
Nebūk tokia melodramatiška.
Judvi tokios pat kaip aš.
Mes kietos kaip nagas.
Niekas mūsų nesustabdys.
Tie vyrukai - ne iš Fredo šeimos.
Spėju, pats supratai.
Mano vyras prisivirė košės, ir aš mėginu ją išsrėbti.
Atleisk už visus mūsų melus.
Kuo mažiau žinosi, tuo geriau.
Nenoriu, kad tau tektų įsitraukti.
Jie miega mano namuose.
Kad ir kokią košę srėbtum,
aš su tavimi.
Aš viską sutvarkysiu.
- Galime paprašyt Andrė pagalbos? - Ne.
Gerai.
Jokios policijos. Suprantu.
Aš turiu planą.
Jei tau reikia pagalbos...
Aš - šalia.
Neleisiu, kad tau kas nutiktų.
Galiu savimi pasirūpinti.
Puikiai žinau.
Bet ačiū tau. Malonu žinoti...
kad jaudiniesi dėl manęs.
Aš dėl tavęs nesijaudinu.
Ne?
Ne. Visiškai ne.
Atrodo...
- kad aš tau rūpiu. - Liaukis. Tu mane nervini.
Tu mane irgi.
Negaliu tavęs pakęsti.
Kas tu toks?
Labas.
Gala.
Tai - mano vyras.
PAGAL S. BARNEDOS ROMANĄ „LA TIERRA DE LAS MUJERES”
Išvertė Akvilė Katilienė