- S takovým publikem se nemůžu soustředit. - Na tebe koukat nebudou. Vědí, co chtějí.
- Přišlas hrát, nebo se předvádět? - Některé z nás dokážou obojí.
Proč po sobě s Andreem furt koukáte?
- Řekla jsem čau. Nelíbali jsme se. - Prozatím, co?
- Nebránila bych se. Je hezkej. - Flirtuješ s klukem, co se libí ségře?
Tobě se líbí Andreu?
- Ne. - Prosím tě. Je jím úplně posedlá.
Nelíbí se mi.
- Tobě se líbí? - Ne!
- Ticho! Laskavě mlč. - Jim to povíš, ale vlastní sestře ne?
- Řeklas mu to? - Není co.
Můžeme už hrát, prosím?
Chceš hrát?
- Chci. - Fajn.
Ale když zvítězím,
vyzvu Andrea k tanci.
Když ty nemáš zájem.
Bezva!
- Do toho, Mariono. To dáš. - Do toho.
Do toho, Mariono!
Do toho, Julio!
Jo!
Teď si Andrea možná budu moct nechat.
Co se to ksakru děje?
Zlato, dva chlapi na nás míří zbraněma.
Já vím, mami. Vidím je.
Nerad přerušuju vaše povídání, dámy, ale je čas.
Nechte mě ještě naposledy promluvit s Tonym.
Copak nemáme nárok na nějaké poslední přání?
Co to sakra děláš?
Má pravdu. Můj strejda Frank dostal kubánský doutník,
než šel na elektrické křeslo.
Zbláznil ses? Chceš rozčílit šéfa? Copak už se nechceš vrátit?
Zajet za mámou?
Já to prostě neudělám. Budeš to muset skousnout.
Zřejmě máte šťastný den.
Je to vyřízený?
Čau Tony.
Galo, to je ale překvápko.
Koukni, existuje i lepší řešení. Uzavřeme dohodu.
Jo, to samý říkal i Fred, a koukni, jak to dopadlo.
Hele, nemám tolik peněz, co ti Fred dluží,
ale můžu ti to splácet postupně.
Tady v La Muze je vinařství, které vlastní moje rodina.
A mě to má zajímat proč?
Protože produkuje výjimečné víno. V New Yorku se bude skvěle prodávat.
Nudíš mě, Galo.
Ne. Poslouchej.
Znám ženu jménem Edna, která sem přijede všechno to víno koupit.
- A víš, kolik v tom je peněz? - Ne. Co kdybys mi to řekla?
Půl milionu dolarů.
Jo?
A co těch dalších čtrnáct a půl?
Dokážu ti to splácet jedině po částech.
A když mi dáš pár dní, můžu ti splatit půl milionu dolarů.
Ale když nás zabiješ, nedostaneš nic.
Takže je to na tobě.
Uděláme to takhle.
Vezmu toho půl milionu jako první splátku, ale máš tři dny.
Panebože.
A moji lidi tam zůstanou a budou vás hlídat na každém kroku.
A přísahám, že jestli uděláte nějakou hloupost, je po vás. Po všech.
Rozumíš?
Rozumím.
ZEMĚ ŽEN
- Jste v pořádku? - Co prosím? Uzavřelas obchod s Tonym.
- Chystali se nás zabít. - Prosím tě.
Zabijou nás stejně. Až zjistí, že vinařství není tvoje.
Hele, kdo je tu. Andreu.
Právě včas, jako vždy.
- Vážně? Zas ten policajt. - Co budeme dělat?
- Mami, musíme ho varovat. - Ne, to může být nebezpečné. Nic neříkej.
Zastavuju.
Vyřídím to s ním.
Ne, ne! Nic nevyřizujte. Vyřeším to já.
Prosím, jen nikoho nezastřelte.
Žádný blbosti.
- Galo, celý den ti volám. - Fakt? Dneska mám blázinec.
A vy tři, kde jste byly?
Co jsou zač?
- Jsou z rodiny. - Jasně!
Jo, tohle je můj strejda Hank. A můj bratranec...
- Kevin. - Kevin.
Tvoje matka příbuzné z Ameriky nemá. A z otcovy strany...
Ne, ne. Jsou ze strany Freda. Mého manžela. Jsou z Milwaukee.
Přijeli na návštěvu. Zbožňujou mě.
Španělsko je krásné. No? Olé!
Jo, olé, olé!
Krásné je, ale vy nedodržujete rychlostní omezení. Jasné?
Doklady, prosím.
- Řidičák a techničák. - Jo. To někde máme, že jo, Kevine?
Můžeš pánovi ukázat řidičák a techničák?
- Vážně? - Jo, vážně.
Zadržte!
Oni si popletli kilometry s mílemi a míle s kilometry.
No jo, ale na okresce jeli víc než 60.
Stačí, Quintanillo. Zklidni se, chlapče. Nevidíš, že jsou rodina.
- No a prohlédli jste si město? - Jo, jo. Město.
- Jo. - Ještě ne. Zrovna jedeme do vinařství.
Provedeme je tam, jsou totiž milovníci vína.
- No výborně. Jistě. - Jo. Víno.
Není to krása? Počkejte, až to uvidíte vevnitř.
No jo, to jsem ti chtěl říct.
- Máme problém. - Problém?
Jaký problém?
Vyplýtvali jste část vína?
Tolik jsme se na tom nadřeli!
Naštěstí ne všechno. Ale ne díky tobě!
Byla to nehoda, Galo. Makáme celý den.
- Nehoda? - V podstatě je to tvoje chyba.
- Já tu nebyla! - No právě!
Vydáš rozkazy a zmizíš. Kdes byla?
- Amate! - Jo?
Máš telefon.
Hurá! Královna dorazila!
Měla by ses stydět.
- Radši zmiz. Už vážně. - Jo. Teď máš ideální příležitost!
Sbohem.
- Ne, ne a ne. Nejdu nikam. - Jsem si jistá, že jdeš.
Tohle je naše družstvo. A máme tě akorát dost!
Mrzí mě, co se stalo, a vím, že jste unavené.
Jestli má ovšem Edna to víno koupit, musíme to napravit.
Ty chceš pracovat?
Výborně.
My ostatní jdeme domů.
A ty, ty jdi do hajzlu! Odcházíme!
Tak teď jsme v řiti.
Kam to jdete?
To slovo používala babička.
Neposlaly vás právě do hajzlu?
Co, ony? Ne.
Ne, jsou takové divoké a takhle se loučíme.
Jo. Jděte do hajzlu!
Nashle zítra!
- Vidíte? Ona mi rozumí. - Dámo, mě neoblbnete.
Budeme vás sledovat. Ve dne v noci. Rozumíte?
Jo. Rozumím.
Kde jsou?
- Ony vlastní všechnu půdu! - Já vím.
Vím, že jsou důležité. Ale pro mě je tohle všechno taky moc důležité.
Nemůžu jim to říct, protože mě neposlouchají.
Tak to koukej napravit, protože právě volala Edna! Přijede dřív.
- Bude tu za tři dny. - Ne, ne, ne. To je konec. Jsem mrtvá.
Proč jsou pořád tady? Promiňte. Budeme zavírat.
Víte, náš hotel je docela daleko
a tady Gala nám ochotně nabídla nocleh.
Měli moc vína a neumějí pít.
V žádném případě.
- Jen na jednu noc. - V žádném případě.
Pětihvězda to zrovna není, ale...
poslouží vám.
To ne. Jen jedna postel?
Jo. Ty spíš na podlaze.
Vypadám jako slepice? Ne. Střihneme si o to.
Mají kapku zvláštní vztah, že?
Jako v každé rodině.
Je váš pes přátelský?
To záleží.
- Pojď, Golfo. - Na čem?
- Hele. Budeme vás sledovat. - Jo.
Zavolejte zas toho fízla, a budete se divit.
- A tím myslím... - Jasně. Rozumím.
Povíš mi konečně, co se děje?
Dneska to byl děs. Chci už usnout, ať je ten den u konce.
Vím, že jsi na mě naštvanej, ale na povídání nemám sílu.
Můžu něco říct?
Víš...
vtrhla jsi mi do života jako tajfun.
Vloudila ses do mého domu i do vinařství a všechno jsi převrátila naruby.
Ale já ti věřím. Protože jsi v tom dobrá a naše víno jsi vylepšila.
Jenže když je potřeba přiložit ruku k dílu, vytratíš se
a já dostanu strach, že se ti něco stalo.
Pak přivedeš dva divný chlápky, co zjevně nejsou ti, za koho je vydáváš.
Družstvo se kvůli tobě rozpadá, přitom ty ženy potřebujeme víc než jindy.
Vidíš jen sebe!
Jo, jsem na tebe naštvanej, Galo.
Tys o mě měl strach?
Ano.
Ne.
Trochu.
Tos vůbec neslyšela, co jsem říkal?
Chceš, abych ti věřil?
Pověz, kdo jsou ti dva.
Jdu si lehnout.
Nespal jsem víc než 24 hodin.
Hej.
Co je s tebou?
Co je se mnou?
Před pěti hodinama jsme měly zbraň u hlavy.
A teď nás ti chlapi sledujou.
Fakt myslíš, že je dobrý, aby tu spali?
Nemůžete se hádat tiše? Pokouším se trochu prospat.
Co mám dělat? Mají zbraně. Nemůžeme se jich zbavit.
Můžeme zavolat policii a říct, co se děje.
Vážně myslíš, že by Andreu tyhle dva zvládl?
Nechci ohrozit nikoho dalšího.
Navíc by Tony za chvíli poslal další dva zabijáky.
Do tohohle průšvihu nás dostal tvůj táta.
A já jsem naštvaná a smutná, ale budeme to muset vyřešit samy.
Jinak to nikdy neskončí.
Ty peníze Tonymu vrátím. Věř mi.
Jak dostaneš ty ženské zpátky?
Nemyslela jsem, že někoho můžou nesnášet víc než mě.
- Ale možný je všechno, zlato... - Mami, nespala jsi už?
Fajn. Promluvím s nima.
Ne. Ne, ne.
Babi, už tak máme dost problémů. Potřebujeme řešení.
Ty staré dámy tě vyslechnou, jako že se Julia Xatartová jmenuju.
Vím, jak je přesvědčit.
To je Nalda?
Je to pěkné.
Haló?
Tak jo, ustupte.
- Uhněte! - Mami.
Teď možná není nejvhodnější doba.
Zadržte, prosím! Zadržte!
Má dcera chce něco říct. Vím, že jste naštvané, ale je to důležité!
- Nevidíš, že něco děláme? - Nemáme zájem ji poslouchat. Jasný?
Zmiz, nebo dostaneš tímhle. Vyber si.
- Já věděla, že to nebude jen tak. - Kašli na to. Promluvíme s nima pak.
- Pojď. - To ne.
Něco se očividně nemění.
V tomhle jste pořád žabaři.
Tam stát nemůžeš. Co děláš?
Zastávám se tě, jako když tě ve škole šikanovali.
Ve škole ses mě nikdy nezastala.
Ne? Chceš, aby tě vyslechly, nebo ne?
Zjevně jsi protiklad vína.
S věkem se horšíš.
Jestli jsem tak špatná, proč jsem tě vždycky porazila?
Poslyš, drahoušku.
Nehrála jsem bitlles 45 let,
ale tebe porazím se zavřenýma očima.
Jestli se teda nebojíš.
Já abych se bála tebe? To sotva!
Tak co kdybychom si daly partii jako za starých dobrých časů?
Když vyhraju, mou dceru vyslechnete.
A co když prohraješ?
Když prohraju, odjedeme z města.
A už mě nikdy neuvidíš.
Mami, co?
Tohle není moc dobrý... Mami.
Platí.
Sázka? Takhle mi pomáháš?
Trošku své mámě věř.
- Hodně štěstí. - Štěstí je pro nemotory.
My talentovaní lidé ho nepotřebujeme.
- Co je? - Bože.
- Já myslel, že sem jdete vyřešit problém. - Řeším. Tohle je plán B. A vyjde.
Mami, tady.
- Jak je? Já ti volala. - Ahoj Montse.
Včera večer jsme měli mít rande, ale...
- Promiň. Zapomněl jsem. - V pohodě.
- Co se sejít dnes a promluvit si? - Dnes? Promluvit si?
- Musím ti říct... - Dnes ne.
Mám plno práce ve vinařství, než přijede ta nákupčí.
- Jo, plno práce. - Bude to dlouhý den. Netěší mě to.
- Jasně, máš moc práce. - Promiň.
Promluvíme si někdy jindy.
Až bude dost času, jo?
Galo. Ahoj Kate.
Na slovíčko? Je to důležité.
Teď nemůžu. Tohle je důležitější.
Vím, žes mi o těch dvou lhala.
Našel jsem u nich náboje.
S nima si nedělej starosti. Všechno mám pod kontrolou. Věř mi.
Ty mi taky věř.
Mariona! Mariona!
Jo!
Takhle se to hraje.
- Do toho, mami! Sraz je všechny! - Neboj, drahoušku. Porazím ji.
Tohle není bowling. Víc bodů získáš, když jednu necháš stát.
To je těžší.
- Do toho! Jo! - Máte dobrou mušku!
Jo!
- Do toho, Julio! - Do toho, babi!
Pardon. Mělas na krku brouka.
51. ROČNÍK TURNAJE V BITLLES
Do toho, mami.
Má ji na háku.
Když nechá jednu stát, vyhraje.
Do toho, babi!
Teď si Andrea možná budu moct nechat.
- Mami, co se stalo? - Musela jsem to udělat. Pro Marionu.
- Miluje Andrea. - O čem to mluvíš, mami? Počkej.
Kate, zlato.
- Počkejte! Musíte mě vyslechnout! - Nemusíme!
- Ano! - Nemusíme.
- To není fér. - My vyhrály!
Sázka je sázka a tvá matka řekla...
Proč to nemůžeme probrat jako dospělí?
Vlez mi na záda.
Ničíš víno. Prohrála jsi, zlato.
Ne, ne. Ta sázka nebyl můj nápad. Byl mojí matky. Můžete se jí zeptat.
Mami.
Mami!
Julio!
Mami!
Kde je babička?
Vy hledáte Juliu?
- Kdes ji viděla? - Odjížděla z města.
- Počkat, stalo se něco? - Občas je dezorientovaná a neví, kde je.
- Jestli se jí něco stane... - Je to tvá matka. Bude v pořádku, jasný?
Půjdu domů. Určitě tam má namířeno. Řekni Andreovi, ať nám pomůže.
Viděli jste Juliu?
Mami! Mami!
- Můžu jít s tebou, má dcero? - Jistě.
Víš, při mši všechny oslovuji jako „své děti“.
I když tebe bych rád oslovoval „dcero“.
- Matka ti jistě řekla... - Ano. Řekla.
Nastupovat! Dojedeme tam rychleji.
- Galo, když jsme tu jen my tři... - Já vím.
Celý život si myslím, že můj otec zemřel.
A najednou jím může být jeden z vás.
Moc ráda bych vás líp poznala, ale teď...
pojďme najít mou matku.
Mariona.
Kam si myslíte, že jedete?
Máma zmizela.
To by neudělala poprvé.
Má problémy s pamětí a bývá zmatená.
Je nemocná. Má demenci.
Tvá matka byla vždy něco extra.
Kdykoli byla ve stresu, jednoduše zmizela.
Nevěděli jsme, kam šla,
ale takovéhle scény jsme nedělali.
Vím, kde by mohla být.
Pojedu s vámi.
Já myslel, že jsi na Juliu naštvaná a na mě taky.
Vystup.
Ví Maggie, čím se její táta živí?
Jsem její přítelkyně a její táta se nás snaží zabít.
- Řekněme, že ses mu nezamlouvala. - Cože?
- Nechceš zmlknout? - Co? Je to pravda.
Ten vztah neschvaloval.
O osobních věcech nemluvíme.
Hele. Na Maggie zapomeň, drahoušku. Tu už sotva někdy uvidíš.
Kdyby to věděla, na čí stranu myslíš, že by se přidala?
Ach jo.
Ztropila jsi pořádný povyk, zlato. Hledá tě celé město.
Opravdu?
Jen jsem chtěla být sama.
Něco jsem ti neřekla, Mariono.
Je to strašlivé.
Vím, že mě za to budeš nenávidět.
Vím, že máš Andrea strašně ráda.
Proto jsem tě v bitlles nechala vyhrát. Abys s ním mohla jít tančit.
Tys mě nechala vyhrát?
Ano.
Jsi hrozně stydlivá, zlato. Kdybych tě nepostrčila,
ještě bychom čekali, než se rozhoupeš.
Vyspali jsme se spolu. Jen jednou.
Je to strašlivé, Mariono. Nemůžu jíst ani spát, jak hrozně se cítím.
Ale...
bylo to jen jednou, chápeš?
Nic to neznamenalo.
Nejhorší na tom je...
Nejhorší na tom je, že už mě nikdy nebudeš chtít vidět.
Julio, tys nikdy nebyla žádný svatoušek.
Ale to asi ani já.
- Já vám, ale... - Žádné ale.
Jsi strašně tvrdohlavá.
A pěkná coura.
A dovádíš mě k šílenství.
Ale jsi moje sestra.
Co ty tady děláš?
Takže sem jsi chodila, když ses chtěla zašít.
Tvůj tajný úkryt.
- A kdo ti to řekl? - Gala.
No jo, Gala, Gala.
Galo, miláčku.
Galo, tobě nemůžu nic říct.
Všechno rozkecáš.
Taky tě mám ráda, mami.
Poslyšte.
Sázka je sázka.
Co je ta děsně důležitá věc, kterou nám musíš říct?
Ale...
Měj na paměti, že budeš mít pořádně náročné publikum.
Nevzpomínáš si, žes vyhrála v bitlles?
No tak. Aspoň jednou v životě...
Poslouchejte.
Připijeme si na zápas.
Chci něco říct!
Promiňte!
Neposlouchají? Moment, něco řeknu.
Hej! Vyslechněte ji, jinak nikdo neodejde! Jasný?
- Vyhrálas ty. Proč máme poslouchat ji? - Má výborné nápady a může nám pomoct.
Navíc jsou odsud z města, tak jako my.
A jsou součástí rodiny.
Pojď sem.
- No dobře. - Tak.
Chci se omluvit.
Že jsem sem přišla jako...
tajfun.
Když jsem ochutnala vaše víno, přišlo mi jako nejhorší, co jsem kdy pila.
Ne, ne. Ale dalo se to napravit.
Pak jsem šla do vinařství a potkala vás.
Uvědomila jsem si, že tu máte něco opravdu výjimečného.
Něco, co nemá nikdo jiný.
To něco jste vy.
Vy všechny. Vy jste srdcem vinařství.
Tím, co činí víno jedinečným.
Říkala jsem si, že to je něco, o čem by Edna a všichni měli vědět.
Proto jsem požádala svou dceru...
o drobnou pomoc.
Aby všem ukázala...
že žádné jiné víno není vyráběno...
s Ramoninou láskou...
nebo Naldinou vášní.
Nebo Úrsuliným zápalem.
Jste silné.
Bojovnice.
Trošku tvrdohlavé.
Víte, co chcete,
a já bych chtěla být jako vy.
Byla bych moc ráda, kdybyste mi odpustily.
Abych mohla dál pracovat spolu s vámi, po vašem boku.
Chci, aby o tomhle výjimečném víně věděl celý svět.
O jediném víně vyráběném v Zemi žen.
Co vy na to?
- Hele, nakreslila tě mladší. - Ale prosím tě.
Julio, jsi v pořádku?
Bože. To mi scházelo.
Já se bál, že uděláš nějakou hloupost.
Celé odpoledne se za tebe modlím.
Jsem naprosto v pořádku. Nevidíte? Vypadám líp než vy dva.
- Co je? - Já se od tvého příjezdu nevyspal.
A Mariona mě nepustí domů.
A teď by otcem té holky mohl být tenhle flanďák.
- Jakýpak „flanďák“? - Nepřerušujte mě, otče.
Vím, že můžeš mít nějaké pochybnosti, protože...
Chápu to, protože ti, no víš, selhává ti paměť.
A měla jsem sex s půlkou města a nejen to. To je taky podstatné.
Nechceme tě zahltit, ale potřebujeme vědět, kdo je otcem.
Julio, já opustil kněžství.
Právě prožívám ohromnou krizi víry.
- Co mám udělat? Hodit si mincí? - Ne, to není třeba.
Necháme udělat test otcovství.
Dělají ho ze slin,
ale samozřejmě jí nemůžeme jen tak strčit prsty do pusy.
Ne, ovšemže ne.
Pečlivě jsem Gale vytrhl vlas
a jeden kamarád z Barcelony provede test DNA.
Snad se takhle jednou provždy dozvíme, kdo je otcem.
- Mami, jdeme. Musíš si odpočinout. - Ano, ano.
Dík za všechno.
- Není zač, dcero. - Není zač, dcero.
- Kate, pomoz babičce. - Nepotřebuju. Nejsem mrzák.
- Štveš mě. - Na slovíčko.
Jasně.
- Ahoj. - Kate, co blbneš?
Trnu strachy. Jsi v pořádku?
Málem nás zabili.
Co? O čem... O čem to mluvíš?
Víš, proč tu jsme?
Můj táta si totiž půjčil peníze od tvého.
- A teď je nezvěstný. - To je blbost, Kate.
A tvůj táta poslal dva chlapy, aby nás zabili.
Kate, nevím, o čem to mluvíš! Zavoláš a máš takovýhle kecy o mým tátovi.
- Co čekáš, že řeknu? - Nic.
Nemusíš říkat nic. Jasný?
Měj se.
Tak co?
- Jste v pořádku? - Ano.
Aspoň nemáme pistoli u hlavy.
Je to nezvyklé.
Vzala jsem ti ho, abych si zavolala.
Mělas pravdu, mami.
Maggie je jinej člověk.
To mě mrzí, zlato.
- Vím, jak moc to bolí. - To je jedno.
Náš vztah je očividně jen vtip.
Je konec.
Hlavu vzhůru. Máš nás.
Být nezadaná je super. Věř mi.
Vím, že uplynulých pár dnů bylo těžkých.
A vím, co mi chcete říct.
Že uzavřít dohodu s Tonym nebyl chytrý tah.
- Mami... - Musela jsem konat.
- Mami... - Nebylo to nejlepší,
- ale bylo to první, co... - Mami, děkuju.
Že se o nás staráš.
Jsem ráda, že jsem tady s vámi.
Hrozně mě vyděsilo pomyšlení, že bych o vás mohla přijít.
Nebuď tak melodramatická.
Jste úplně jako já.
Jsme nezlomné.
Nikdo námi neotřese.
Ti dva nejsou Fredovi příbuzní.
To už ti nejspíš došlo.
Manžel se do něčeho zapletl. Snažím se to vyřešit.
Omlouvám se za všechny ty lži.
Čím míň víš, tím líp. Nechci tě do toho zatáhnout.
Spí v mém domě.
Ať jsi v jakékoli bryndě,
jsem v ní s tebou.
Já to napravím.
- Co požádat o pomoc Andrea? - To ne.
Jo, dobře. Bez policie. Rozumím.
Mám plán.
Jestli potřebuješ pomoct...
jsem k dispozici.
Nedopustím, aby se ti něco stalo.
Dovedu se o sebe postarat.
Toho si jsem dobře vědom.
Ale děkuju. Je fajn vědět...
že o mě máš strach.
Nemám o tebe strach.
Tak nemáš?
Ne. Ani trochu.
- Zdá se, že ti na mně záleží. - Ale jdi. Lezeš mi na nervy.
Ty mně taky.
Nemůžu tě vystát.
Kdo jste?
Ahoj.
Galo.
To je můj manžel.
PODLE KNIŽNÍ PŘEDLOHY S. BARNEDA „LA TIERRA DE LAS MUJERES“
Překlad titulků: Jiří Sailer