Многото публика ме разсейва.
Никой няма да гледа теб. Хората са дошли за друго.
- Ще играеш или ще се фукаш? - Някои можем и двете.
- Какво се зяпате с Андреу? - Поздравих, не съм го разцелувала.
- Засега, нали? - Ами няма да го върна, красавец е.
А това, че сестра ти е хлътнала по него?
- Падаш си по Андреу? - Не.
- Влюбена е до уши. - Не е вярно.
- Не харесваш Андреу? - Моля те, млъкни.
И споделяш с клюкарките, така ли?
- Той знае ли? - Няма какво да знае.
Ще играем ли вече?
- Играе ти се, а? - Да.
Обаче ако те бия,
ще поканя Андреу на танците, щом като не ти пука.
Браво!
- Давай, Мариона, можеш! - Хайде.
Хайде, Мариона!
Давай, Джулия!
Хайде, Джулия!
Да!
Май аз ще ида с Андреу на танците.
Ама какво става? Дъще, двама мъже ни държат на мушка.
Знам, мамо. Виждам ги.
Дами, налага се да ви прекъсна. Хайде!
Дай да говоря с Тони. Нямаме ли право на последно желание?
- Какво става? - Права е.
На чичо Франк му дадоха кубинска пура, преди да го екзекутират.
Да не откачи? Искаш да ядосаш шефа ли?
Не ти ли се прибира при майка ти?
Отказвам да го направя и това е.
Имаш късмет.
Готово ли е?
- Здрасти, Тони. - Гала, каква изненада.
Има по-добър начин да решим проблема. Да сключим сделка.
И Фред така каза, а виж ни сега.
Нямам парите накуп, но мога да ти ги връщам малко по малко.
В Ла Муга има винарна. Тя е на семейството ми.
Какво ме интересува?
Правим изключително вино, което би било много вървежно в Ню Йорк.
- Отегчаваш ме, Гала. - Добре, чуй ме.
Приятелката ми Една е експерт и се кани да го изкупи.
- Знаеш ли колко пари са това? - Слушам.
Половин милион долара.
А останалите 14 милиона и половина?
Мога да ти ги връщам само на вноски.
Дай ми няколко дни и ще получиш половин милион.
Ако ни убиеш, няма да си върнеш нищо. Замисли се.
Ето какво ще направим.
Този половин милион ще е първа вноска.
Но имаш три дни.
Слава богу.
Моите момчета ще те наглеждат.
И без глупости, иначе лошо ти се пише.
Ще убия всички ви. Ясно?
Напълно.
LAND OF WOMEN
- Как сте? - И питаш? Сключи сделка с Тони.
- Щяха да ни убият. - Я стига!
И без това ще ни убият. Чакай да разберат, че винарната не е твоя.
Андреу! Навреме, както винаги.
- Пак ли това ченге? - Какво ще правим?
- Да го предупредим. - Не, опасно е.
Трай си.
- Ще спра. - Аз ще се оправя.
Недей, остави на мен. Моля ви, не убивайте никого.
И без глупости.
- Цял ден ти звъня. - Така ли? Беше лудница.
Къде се губите и трите?
- Кои са тези? - Роднини.
Това е чичо Ханк. И братовчед ми...
Кевин.
Майка ти няма роднини в Америка, а по бащина линия...
Не, от страната на Фред, съпруга ми. От Милуоки са.
Дойдоха да ме видят, обожават ме.
В Испания е много хубаво.
Ехо?
Хубаво е, но не спазвате ограничението. Документите, моля.
- Книжка и талон на колата. - Разбрах.
Носим ги, нали, Кевин? Я ги покажи на човека.
- Сериозно ли? - Ами да.
Момент! Те малко бъркат мили и километри.
Караха с над 60 км/ч по черен път.
Стига, Куинтанила, успокой се малко.
Рода са.
Нали така?
- Разгледахте ли градчето? - Градчето.
- Да. - Още не са.
Точно отивахме към винарната. Ще ги разведа, те обичат вино.
- Страхотно. - Да, вино.
Красота, а? Вътре е още по-хубаво.
За това исках да говорим.
- Имаме проблем. - Какъв?
Съсипали сте част от виното? Затова ли се старахме?
- Овладяхме положението. - Стана инцидент, скапахме се от работа.
- Инцидент ли? - Ти си виновна.
- Дори не бях тук! - Именно!
Разпореждаш се и изчезваш. Къде беше?
Амат? На телефона.
Нейно Височество е тук! Как не те е срам!
- Върви си, но наистина. - Най-добре още сега.
Изходът е там.
- Престанете! Никъде няма да ходя! - Напротив.
Кооперативът е наш и ни писна от теб!
Съжалявам за станалото и знам, че сте уморени.
Но за да продадем виното, трябва да оправим всичко.
Да работиш ли искаш? Добре тогава.
Ние си отиваме по къщите.
А на теб много ти здраве! Тръгвайте!
Сега я втасахме.
Къде отивате?
И баба ми ползваше този израз. По дяволите ли те пратиха?
Те ли? Не.
Тук са много емоционални и така се разделяме.
Да.
Много ви здраве! До утре.
Ето, разбра ме.
Госпожо, виждаме какво става.
- Ще ви държим под око денонощно. Ясно? - Да, ясно.
Къде са жените?
- Земята е тяхна! - Наясно съм, че са важни.
И за мен е важно, но как да им го кажа, като не ме слушат?
Дано скоро се разберете, защото се обади Една!
- Щяла да подрани. Идва след три дни. - Ужас, свършено e с мен.
Тези защо още са тук? Извинете, затваряме.
Хотелът ни е малко далече
и Гала любезно предложи да ни подслони за вечерта.
Понапиха се. Лесно ги хваща.
Дума да не става.
- Само за една вечер. - Дума да не става.
Не е петзвезден лукс,
но върши работа.
- Само едно легло ли има? - Ти ще спиш на пода.
Да не съм кокошка? Не, ще теглим чоп.
- Отношенията им са странни. - Роднини.
Кучето не хапе, нали?
- Зависи. Ела, Голфо. - От какво зависи?
- Наблюдаваме ви. - Да.
Ако пак извикате ченгето, няма да му се размине.
- И под "размине" имам предвид... - Разбрах те.
- Кажи какво става. - Амат, беше ужасен ден.
Искам просто да си легна и да го забравя.
Знам, че си ми ядосан, но сега не ми се говори.
Да говоря аз тогава. Нахлу в живота ми като парен локомотив.
Намърда се в къщата ми, във винарната и преобърна всичко наопаки.
Но ти се доверих. Разбираш от вино, подобри продукцията ни.
Обаче дойде ли моментът да се работи, вечно те няма,
а аз се притеснявам, че нещо ти се е случило.
Сега пък се появяваш със странни типове, които очевидно лъжат кои са.
Заради теб кооперативът се разпада, а помощта на жените ни трябва.
Мислиш само за себе си! Бесен съм ти, Гала.
- Притеснявал си се за мен? - Да.
Не.
Малко.
Чу ли ме въобще?
Искаш ли да ти вярвам?
Кажи ми кои са онези.
Ще си лягам.
Не съм спал от 24 часа.
Какво става?
Какво да става?
Преди пет часа се канеха да ни убиват, а сега ни пазят да не избягаме.
Мислиш ли, че трябваше да отсядат тук?
Може ли по-тихо? Опитвам се да спя.
Въоръжени са. Не е лесно да се отървем от тях.
Да подадем сигнал в полицията.
Мислиш ли, че Андреу ще се справи с тях? Не искам да рискувам и неговия живот.
А и Тони ще прати други главорези, ако с тези стане нещо.
Баща ти ни забърка в тази каша.
Бясна съм му, но трябва да оправим нещата сами.
Иначе това няма да свърши.
Ще върна парите на Тони, не бой се.
Как ще убедиш жените да се върнат?
Мразят те повече, отколкото мразят мен.
- Но ти можеш всичко, дъще. - Мамо, нали спеше?
- Аз ще говоря с тях. - Няма нужда.
Бабо, достатъчно проблеми имаме. Трябва ни решение.
Ще те изслушат, та каквото ще да става.
Знам как да ги накарам.
Това Налда ли е?
Хубава е.
Ехо?
Може ли да мина?
- Дайте път! - Мамо.
Не му е сега времето.
Може ли за момент?
Дъщеря ми има да ви каже нещо. Знам, че сте ядосани, но е важно!
- Не виждаш ли, че сме заети? - И не ни интересува.
Мръдни се, да не те фрасне някоя кегла.
- Знаех си, че няма да е лесно. - Зарежи, после ще им кажем.
- Хайде. - Стой.
Всичко си е постарому. Още не ви бива.
Мамо, какво правиш?
Застъпвам се за теб като едно време в училище.
- Никога не си се застъпвала за мен. - Не съм ли?
Искаш ли да те чуят?
За разлика от виното, вие още сте си зле.
Така ли, а как все те побеждавах?
Виж, скъпа.
Не съм играла на кегли от 45 години, но ще те бия и със затворени очи.
Ако не те е страх де.
Да ме е страх от теб? Мечтай си!
Дай да премерим сили като в доброто старо време.
- Ако спечеля, ще изслушате дъщеря ми. - А ако загубиш?
Ако загубя, си тръгваме. Повече няма да ме видите.
Мамо, не обещавай такива неща!
Дадено.
- Облог? Така ли ми помагаш? - Имай малко вяра на майка си.
- Късмет, бабо. - Той е за непохватните, аз имам талант.
- Какво става тук? - Боже!
- Мислех, че си решаваш проблема. - Да, това е план Б и ще проработи.
Мамо, ела.
- Как си? Звънях ти. - Да, снощи трябваше да се видим.
- Извинявай, залисах се. - Нищо.
- Може днес, трябва да ти кажа... - Днес не мога.
Имаме много работа. Готвим се за купувачката.
- Разбирам. - Няма как, иначе искам.
- Ясно, зает си. - Съжалявам.
Да се видим друг ден, на спокойствие.
Гала? Здрасти, Кейт.
Може ли? Важно е.
Сега не мога. Това е по-важно.
Знам, че ме излъга за онези типове. Намерих муниции в багажа им.
Не ги мисли. Всичко е под контрол, довери ми се.
И ти ми се довери.
Мариона! Мариона!
Дай й да се разбере!
- Давай, мамо, събори ги всичките! - Не бой се, ще я разбия.
Това не е боулинг. Точките са повече, ако остане една кегла.
Значи е по-трудно.
- Давай! - Добър мерник, Джулия!
Да!
- Давай, Джулия! - Ти си, бабо!
Прощавай, дъще, махнах една буболечка.
51-ВИ ЕЖЕГОДЕН ТУРНИР ПО КЕГЛИ
Давай, мамо.
Има шанс. Ако събори всички без една, печели.
Давай, бабо!
Май аз ще ида с Андреу на танците.
- Мамо, какво стана? - Оставих Мариона да бие.
- Тя си пада по Андреу. - За какво говориш? Чакай.
- Чакайте, чуйте ме! - Нито искаме, нито сме длъжни.
- Не е честно. - Басът си е бас, майка ти каза...
- Дайте да се разберем като големи хора. - Изобщо не те слушам!
Не ни съсипвай виното. Изгуби, драга.
Облогът не беше моя идея, а на майка ми. Питайте я.
Мамо.
Мамо!
Джулия!
Мамо!
- Баба ти къде е? - Джулия ли търсите?
- Къде я видя? - Излизаше от града.
Станало ли е нещо?
Понякога губи ориентация. Ако нещо й се случи...
Гала, знаеш я майка ти. Всичко ще бъде наред.
Отивам вкъщи, сигурно е там. Кажи и на Андреу, той ще помогне.
Да сте виждали Джулия?
Мамо!
- Може ли да дойда с теб, дъще? - Да.
По навик казвам на всички "чедо", покрай литургиите.
Но на теб ще ти викам "дъще".
- Сигурно майка ти ти е казала. - Да.
Качвайте се, за по-бързо.
- Гала, сега като сме само тримата... - Знам.
Мислех, че баща ми е умрял, а излезе, че е един от вас.
Ще се радвам да ви опозная, но дайте първо да намерим майка ми.
- Мариона. - Накъде така?
- Майка ми изчезна. - Не й е за първи път.
Има проблеми с паметта и се обърква. Страда от деменция.
Тя винаги прави каквото си иска.
Като я стегне шапката, просто изчезва.
Така и не разбрахме къде е заминала, но не правихме циркове като сега.
Знам къде може да е.
Ще дойда с вас.
Мислех, че си ядосана и на Джулия, и на мен.
Излез.
Маги знае ли какво става?
Гаджета сме, а баща й се опитва да ни убие.
- Приеми, че не те харесва. - Моля?
- Ще млъкнеш ли? - Вярно е, Тони не одобрява тази връзка.
Не обсъждай лични неща.
Забрави за Маги, сладурче. Едва ли ще я видиш отново.
И да знае, чия страна очакваш да избере?
И таз добра. Подлуди ни, целият град те търси.
Така ли?
Исках да се усамотя.
Скрих нещо ужасно от теб, Мариона.
Ще ме намразиш, като ти го кажа.
Знам, че си падаш по Андреу.
Оставих те да биеш на кегли, за да идеш на танците с него.
Паднала си нарочно?
Да.
Ти си свита, ако не бях аз и досега да не си направила нищо.
Преспахме само веднъж.
Чувствам се ужасно. Нито ям, нито спя от чувство за вина.
Случи се само веднъж. И не значеше нищо.
Най-лошото е, че сега няма да искаш да ме погледнеш.
Джулия, ти никога не си била светица.
Но май и аз не бях.
- Знам, но... - Няма "но".
Много си твърдоглава. И си голяма развратница.
И ми лазиш по нервите.
Но си ми сестра.
Ти какво правиш тук?
Тук идваш да се криеш значи, а?
Тайното ти място.
- Кой ти каза? - Гала.
Гала.
Дъще, да не ти сподели човек!
- Изпяла си на всички. - И аз те обичам, мамо.
Виж сега, басът си е бас. Трябва да ни кажеш важното нещо.
Но да знаеш, че няма да се дадат лесно.
Не помниш ли, че победи на кегли? Един път и ти да биеш.
Може ли за момент?
Наздравица за победата.
Ще ме чуете ли?
- Извинете! - Не чуват ли? Остави на мен.
Изслушайте я, да не ви затворя всички тук!
Ти спечели, защо да я слушаме?
Защото има добри идеи и може да ни помогне.
И защото са от тук, също като нас.
И са от семейството.
Ела тук.
- Добре. - Хайде.
Моля ви за прошка.
Влетях в живота ви като...
парен локомотив.
Никога не бях опитвала по-лошо вино от вашето.
Спокойно, това е поправимо.
После отидох във винарната и се запознах с вас.
Тогава си дадох сметка, че имате нещо изключително.
И уникално.
И това сте самите вие.
Всички влагате сърцата си в това производство.
Затова виното ви е неповторимо.
Това искам да покажа на Една, а и на всички.
Затова помолих дъщеря си...
за малко помощ.
За да видите всички,
че в никое друго вино няма...
Любовта на Рамона.
Темперамента на Налда.
Или всеотдайността на Урсула.
Вие сте силни.
Борбени.
И малко инатливи.
Знаете какво искате.
Ще ми се да съм като вас.
Искам да ви помоля за прошка.
Ако ми позволите, ще работя редом с вас.
Искам целият свят да разбере за това специално вино.
Единственото, което се прави само от жени.
Какво ще кажете?
- Теб те е подмладила. - Глупости.
- Джулия, добре ли си? - Само вие ми липсвахте.
- Реших, че си направила някоя глупост. - Цял следобед се моля за теб.
Екстра съм, не виждате ли? За разлика от вас двамата.
- Какво? - Не мога да мигна, откакто дойде.
Мариона ме пъди от вкъщи, а сега скапаният поп може да й е баща.
- Защо да съм скапан поп? - Не ме прекъсвай, отче.
Знам, че имаш някои съмнения заради...
Проблемите ти с паметта.
Преспала съм с половината град. Не забравяй и това.
Не искаме да те притискаме, но трябва да знаем кой е бащата.
Джулия, зарязах църквата, а сега не знам в какво да вярвам.
- Какво да направя? Да хвърля чоп ли? - Няма нужда.
Ще поискаме тест за бащинство.
По принцип трябва слюнка, а няма как ние да бръкнем да я вземем.
Разбира се, но отскубнах косъм, без Гала да разбере.
Един приятел от лаборатория в Барселона ще направи ДНК теста.
Така веднъж завинаги ще изясним кой е бащата.
- Мамо, трябва да си почиваш. - Да.
Благодаря за всичко.
За нищо, дъще.
- Кейт, помогни на баба си. - Спокойно, не съм саката.
- Не спря. - Трябва да говорим.
Добре.
- Здрасти. - Кейт, какво става?
Много се притесних. Добре ли си?
- Бяхме на косъм от смъртта. - Как така? За какво говориш?
Знаеш ли защо сме тук? Баща ми е взел заем от баща ти.
- И сега е в неизвестност. - Глупости, Кейт.
Баща ти е пратил гангстери да ни убият.
Какви ги говориш? Звъниш и обвиняваш баща ми.
- Какво очакваш да кажа? - Не казвай нищо.
Всичко хубаво.
- Добре ли сте? - Да.
Поне не сме в опасност. За разнообразие.
Взех го да се обадя.
Беше права, мамо.
Лъгала съм се за Маги.
Съжалявам, скъпа.
- Знам колко боли. - Все тая.
Явно връзката ни не е била сериозна. Приключихме.
Горе главата, имаш нас.
Да нямаш гадже, е супер, казвам ти.
Наясно съм, че последните дни бяха тежки.
Знам, че според вас сделката с Тони беше глупост.
- Мамо... - Но нямах избор.
- Не е най-умното решение, но... - Мамо, благодаря ти.
Че се погрижи за нас.
Радвам се, че съм тук с вас.
Изплаших се, че може да ви изгубя.
Не драматизирай. На мен сте се метнали, не се даваме лесно.
Никой не може да ни спре.
Тези двамата не са роднини на Фред. И сам се сети.
Съпругът ми ни е забъркал в нещо и се опитвам да изплувам.
Съжалявам за лъжите.
По-добре да не знаеш много. Не искам да те въвличам.
Тези типове нощуват в дома ми. Каквито и проблеми да имаш...
- Засягат и мен. - Ще намеря решение.
- Андреу може ли да помогне? - Не.
- Добре, няма да намесваме полицията. - Имам план.
Ако ти трябва помощ...
Разчитай на мен.
Няма да допусна да пострадаш.
Мога да се грижа за себе си.
Наясно съм.
Но ти благодаря. Хубаво е да знам.
Не знаех, че се тревожиш за мен.
Не се тревожа за теб.
Така ли?
- Да, въобще. - Стори ми се, че ти пука.
- Да бе, само ми лазиш по нервите. - И ти на мен.
Не те понасям.
Ти пък кой си?
Здрасти.
Гала.
Това е съпругът ми.
ПО РОМАНА НА САНДРА БАРНЕДА "LA TIERRA DE LAS MUJERES"
Превод на субтитрите Северина Цанкова