ÖT ÉVVEL KORÁBBAN
XATART-HÁZ ELADÓ
Kifogyott a benzin?
Ha gondolja, jöjjön utánam!
Kösz, de inkább maradok.
Eladó a ház, nem?
Mint látja, jó nagy.
A gyerekek bátran rohangálhatnak.
Egyedül költöznék.
Készpénzben tudok fizetni.
Megfelel?
- Ez meg mit keres itt? - Nem egyértelmű?
Nekem dolgozik.
Nem, nem, nem, nem. Ez egy női szövetkezet.
A szőlő meg az enyém. Azt veszek fel, akit akarok. Érthető?
Lám, lám! Csak kiérdemelted.
Csodálatos!
Remek.
A JELENBEN
Istenem!
Valaki nyírja már ki azt a hülye madarat!
Rufiánnak hívják.
Higgye el, megkedveli majd!
Jöjjön a pincébe 15 perc múlva!
De még éjjel van!
Nem mondja!
Elég sötét van még kint.
Gyere, Golfo!
LAND OF WOMEN
Oké, szóval a pasi lenyúlja a pénzünket,
és ahelyett, hogy feljelentenénk, dolgozunk neki?
Kötöttem vele egy üzletet.
Komolyan? Remekül alkudhattál.
Kate, kicsim, korán van még ehhez.
Két liter kávé nélkül nem tudom elviselni a hisztidet.
Csak nem értem, mit keresünk itt a nagyival.
Egy család vagyunk.
És a család a bajban is összetart.
Anya! Anya, ébresztő!
Mit keresel itt? Látogatónap van?
Nem az otthonban vagyunk, anya, hanem La Mugában.
La Mugában? Mit keresünk itt?
Na, ez az! Ugyanezen agyalok én is.
Emlékezz, anya!
Azért vagyunk itt, mert Fred…
Ja, ja, megvan.
A hülye férjed miatt kellett elmenekülnünk.
Bárcsak elváltál volna, kicsim!
Gyere, menjünk!
Gyerünk!
Hová? Azt sem tudjuk, hol vagyunk.
A lány azt mondta, valami bortermelő katalán faluban vannak, nem?
Ja, de ha erre rákeresel, vagy 100 találatot kapsz.
Tudjuk a nagymama nevét is. Julia Xatart.
Az már két nyom.
Miért mindig nekem jut a szar feladat? Ez nem fair.
Sose tudom, hogy hová kell mennem, hogy otthon leszek-e…
Nem ér rá a vinnyogás? Kéne egy terv.
Most rögtön.
Vettem.
Ó, ne már!
KATALÓNIA, A BOR VIDÉKE BORTÚRÁK
Jó reggelt!
Mehetünk jó katalán borokat kóstolni?
Igen!
Miért csak nők dolgoznak?
Mert a férfiak haszontalanok errefelé.
Jó, valami hasznuk azért van.
A nagyanyád jól ismeri őket.
Évekkel ezelőtt a férfiak dolgoztak a szőlőben.
De amikor kitört a polgárháború, elvitték őket a frontra.
Attól tartva, hogy történik velük valami,
a földet az anyjukra, a feleségükre vagy a lányukra hagyták.
Akik elkezdtek bort termelni.
És hagyomány lett belőle.
És azóta ez a nők vidéke.
Hölgyeim, figyelem!
Juliát már ismeritek.
Sajnos.
Ők pedig Kate és Gala. Segíteni akarnak.
- Remélem, menni fog a közös munka. - Mit is fognak csinálni pontosan?
Nekem volt egy borszaküzletem New Yorkban.
Vannak kapcsolataim. Segíthetek.
Jobbá tenni a borukat.
Mit akar ezzel?
- Mi a baj a borunkkal? - Hihetetlen.
- Nem ízlik neki. - Nem…
Hát, nem. Nem azt mondtam.
Erős.
Nagyon erős. És száraz.
És, hát, nem jó az íze.
De a szőlőjük jó. Csak a bort készítik rosszul.
Nagyon későn szüreteltek.
És van még egy nagy bajuk. Az, hogy senki…
nem bírja magukat.
Pofátlan!
Van bőr az amerikai képén! Először a borunkat sértegeti, majd minket.
Gala, a „nadie os soporta” annyit tesz, „senki nem bírja magukat.”
Ó, nem, nem, nem! Nem, úgy értem, senki sem támogatja magukat.
Senki sem segít. Nincs támogatásunk.
Igen. Ahogy mondja.
Azért vagyok itt, hogy feljavítsam a borukat.
Fordítsa le!
Nézzétek, iszonyú idegesítő a nő,
és nekem is herótom van tőle, de adjunk neki egy esélyt!
Eleinte engem sem kedveltetek.
Rendben.
De te foglalkozol a hülyeségeivel!
Oké. Munkára! Segítsetek a hölgyeknek, jó?
Bele kell kóstoljak az összes hordóba.
Ó, nagyon szédülök. Alig állok a lábamon.
- Rettentően szédülök. - Jól vagy, anya?
Persze, persze. Ne aggódj!
Leesett a vérnyomásom. Nemigen tudok dolgozni.
- Oké, irány az orvos! - Nem, maradj csak! Majd én megyek.
Nyugi, mindjárt elmúlik! Gyerünk, kicsim, menjünk!
- Biztos? - Persze, kicsim. Jól vagyok.
Kezdhetjük?
Ezek az elmúlt tíz év borai.
A legutóbbi két termés még a hordókban érlelődik.
Az előzőeket már palackoztuk.
Egytucatnyi parcellán szedjük a szőlőt,
sajtoljuk, és megy az erjesztőbe.
Egy pillanat! Bizonyos parcellákon jobb szőlő terem?
Természetesen.
Válogatni kell. Csak a legjobb szőlőt felhasználni.
Szövetkezet. Benne van a nevében.
Mindenki szőlőjét felhasználjuk.
Ha a szüret előtt lennénk, könnyebb dolgunk lenne.
De… a hordókban már összekeveredtek.
Más megoldást kell találni.
Nézze, a bor olyan, amilyen!
Szabályosan kell csinálnunk, hogy megmaradjon a tanúsítvány.
Miféle tanúsítvány?
Az eredetigazolás.
Minek az maguknak?
Hogy jobban fogyjon.
De nem fogy, mert rossz bort készítenek.
A baj nem a piaccal van, hanem magukkal.
Ó! Jézusom!
Már az illatától is berúgok.
Nagy levegő!
Még egyszer!
Rendben. Szédült máskor is mostanában?
Igen.
Ha egy olyan pasi közelében vagyok, mint maga.
Ma reggel nem igazán tudta, hol van.
Hogy tudtam volna hajnal hatkor?
Értem. Szed gyógyszert?
Értem. Be kell vennie őket.
És nem fogyaszthat alkoholt.
Ezt be kell tartania.
Lehet, meg kéne kérdezni egy másik dokit is.
Nincs különösebb baja.
Ha rosszul lenne, Julia, tudja, hol talál.
Ha bajom lesz, jövök.
Várj meg odakint! Mindjárt megyek.
Hadd segítsek! Oké.
- Viszlát, szépfiú! - Viszlát, Julia!
Szervusz, Julia!
- Julia! - Jó reggelt!
Micsoda nyikhaj!
Öö, szükségem lenne egy receptre. Elfogyott a hormontablettám.
- Fogamzásgátlásról van szó? - Nem.
Nem.
Ó, o-oké. Ön… Értem… Lássuk csak!
Van önnél bármilyen igazolás…
Igen.
Csak ez?
- Igen. - Értem. Szóval… ezt meg kell beszélnem.
De mivel nincsen tb-száma,
és… és nincsenek itt a leletei,
így ez… meglehetősen lassan fog menni.
Vizsgálatok nélkül nem írhatok fel
ennyire… ennyire erős gyógyszert.
És ehhez ki kell tölteni pár papírt is.
Quintanilla, miért nem tettél lapot?
Beszélnünk kell, Andreu.
Nem megy. Jó lapom van.
- Nos, Andreu? - Jól van már! Jól van! Pillanat!
Úgyis nyersz a két kilencessel.
- Julia! - Bazmeg, Andreu!
Miattad veszítettem.
De legalább beszélhetünk.
Gyere!
Uraim!
A lányom?
A te szemedet örökölte.
De-De-De… ezt mégis így hogy?
Mi az, hogy „hogy”?
Neked magyarázzam el, hogy kell gyereket csinálni?
Hihetetlen.
Ó, a szalma a csűrben…
Nem emlékszel, miket műveltünk, mielőtt Marionával jártál volna?
Jó, de… ugye nem mondod el neki?
Egyelőre senkinek nem mondjuk el.
Van egy lányom!
- Igen, és segítened kell neki. - Persze. Hogyne!
Hogy érted?
Szerinted könnyű volt lányanyának lenni?
Rengeteg vesződéssel járt.
Költségek, kaja, rezsi.
Ruhák! Nagyon kifinomult ízlése volt.
Franciaórák… Nagyon jól beszéli a nyelvet.
Meg persze az egészségbiztosítás. Amerikában kész vagyonba fáj.
Mindösszesen belekerült
vagy… havi 900 dollárba.
Úgy 20 éven át.
Julia, ettől csődbe megyek.
A lányod!
Nem… Nem… Pe-Persze. Ho-Hogyne. Majd… Majd kerítek pénzt.
Csak az a baj, hogy épp most… nekem nincs…
Figyelj, figy… Ne aggódd túl!
Adj annyit, amennyit tudsz, és… és a többit majd meglátjuk!
Ne aggódj!
Egy család vagyunk.
A semmiért vitetted ki magad a reptérre?
Aha.
Egy ideig itt fogunk lakni. Bocs.
Ha maradsz, rád fér egy idegenvezető.
Holnap gyere el velem Montse bárjába!
Meghívlak valamire.
Kiskorú vagyok. Nem ihatok.
Ami La Mugában történik, az La Mugában marad, kölyök.
Nagyon jól rajzolsz.
- Ő a csajod? - Igen.
Telefonon keresett. Mert, ugye, az enyémről hívtad…
Maggie hívott?
- Hogy van? - Hát, nem beszélek túl jól angolul,
de eléggé aggódott.
Tudni akarta, hol vagy.
Mi ez az egész? Bujkálsz előle?
Beszélned kellene vele. Négyszemközt.
Persze. De ez ennél bonyolultabb.
Bocs, hogy elcsesztem.
De nyugi, az Isten háta mögött vagyunk!
Az a Maggie nevű csaj soha nem talál rád.
Ó! Jesszusom! Ezt meg kell kóstolnod!
Butifarra a neve. Életem végéig elélnék rajta.
Ha így folytatod, az hamar eljön.
Van valami?
Még vagy 20 város, ahol van Julia Xatart nevű lakos.
Soha nem találjuk meg.
Egy La Muga nevű városban vannak. M-U-G-A. Megvan?
Kerítek egy fuvart.
Ez nem is rossz.
Egy évvel azelőtti termés, hogy ideköltöztem.
Ó, így már értem.
Nem is tudtam, hogy van humorérzéke.
Az a helyzet, végigkóstoltuk az összes bort,
de az úrihölgynek egyik sem ízlett.
Sznobnak tart?
Sznobnak? Magát? Nem.
Csak egy kicsit.
Hiányzik a pezsgőzés a golfklubban?
Magának is van humorérzéke.
Tudni akarja, mi hiányzik?
Az üzletem.
Életemben először foglalkoztam olyasmivel, amit akartam is csinálni.
A megnyitó csodás volt. Mindenki imádta.
De hirtelen puff!
És vége lett.
Az anyja szerint a férje miatt van slamasztikában.
Anyám rühelli Fredet.
És Fred…
- Ő hol van? - Gőzöm sincs.
Elnyelte a föld.
Vagy 100-szor írtam, üzentem neki…
Próbáltam elolvasni az emailjeit, de nem tudom a jelszót.
Van gépem.
Lehet, segíthetek.
A jelszó lehet a maga neve, születésnapja, Kate születésnapja.
Egyik sem. Mindennel próbálkoztam.
Nevekkel, dátumokkal, a kocsija márkájával.
- Nézzük meg a „jelszót” jelszónak! - Ne már!
Miféle idióta használná?
A maga jelszava a „jelszó”? Komolyan?
Nyilván nagy „J”-vel.
- Oké. - Sokkal gyakoribb, mint sejti.
Akad, aki a kutyája nevét használja.
Maga a kutyával él? Család, ilyesmi?
Úgy nézek ki?
Őszintén? Nem.
Jobb egyedül, mint rossz társaságban.
Tud vezetni?
Józanabb vagyok, mint maga, és az utat is jól ismerem.
Andreu.
Hahó!
Minden rendben?
Nem kéne vezetned.
De én…
tök jól vagyok.
Amat, láttalak már ittasan. Felismerem a tekintetedet.
Most is az vagy.
Uram, fújja meg a szondát! Ide bele!
Tegye azt el, Quintanilla!
- Jól vagy? - Én? Aha. Nagyon is.
A hölgynek kéne vezetnie.
A hölgy nem egy Senna.
Mi? Jaj már! Semmi baj, biztos úr. Azaz Andreu bácsi.
Cseréljünk helyet!
Nem megy. Az öv.
Néha beragad. Majd én, jó?
- Nem, nem mozdul. - Nem… Nem jó helyen keresi.
- Beragadt. - Megvan. Trükkös kütyü.
- Erről kell húzni! - Én… húzom!
- Ez az. Ja. - Ez az.
Cseréljünk…
Ha a traktorom után a kocsit is összetöri, megölöm.
Csitt! Megmentem magát a börtöntől.
Oké. Hogyan…
Ja.
Eszedbe ne jusson!
Jesszusom, maguk sem tudják, mikor elég.
Aztán meg panaszkodnak a büntetőpontok miatt.
Quintanilla, húzzon már innen! Menjen haza! Elviszem őket.
Ilyenkor kell hazajönni?
A kulcs… nem nyitotta az ajtót.
Nem működik, Golfo. Ne már!
Ráadásul piripis vagytok.
Piri… mi?
Részeg, kicsim.
Kedvelem.
Jobbnak láttam hazahozni őket. Képtelenek voltak vezetni.
Látom. Nos, kösz, Andreu!
Örömmel tettem. Ez-Ez a kötelességem, nem?
Gondoskodni mindenkiről, mintha a fiam vagy a lányom lenne.
Nagyon köszönöm! Jó éjt, Andreu!
- Jó éjt, Andreu! - Jóccakát, Andreu!
Nahát, szépen vagyunk! Anyád nélkül rúgtok be?
Jó éjt, kislányom!
- Szédültél! - Nem jobban, mint most te!
Andreu?
Miért nem vagy még ágyban?
Kussolj!
- Kávét? - Igen! Mindenre, ami szent, igen!
Kate! Kate! Kate, Kate, Kate! Állj le!
Elég ebből a zajból! Szétmegy a fejem!
Nahát, Csipkerózsika is megébredt?
Egy kis bor reggelire?
Nem ihatsz, anya!
Nem nekem lesz. Neked.
Kutyaharapást szőrivel.
És ez a bor jól csúszik.
Hol találtad?
Amat pincéjében.
Veled még számolok, pendejo!
Kóstolja meg!
A tegnap este nem volt elég?
Hallgasson már rám!
- Ez jó. - Nagyon jó!
Az idei bor összekeverve azzal, amit otthon tart.
- Mivel? - Ami a pincében van.
Gala, az asztali bor. Nem használhatjuk.
Miért?
Mert titokban készítjük.
Titokban?
Tavaly túl bőséges volt a termés a sok eső miatt.
Ha a megengedettnél több bort készítünk, elveszíthetjük a tanúsítványt.
Szétosztottuk a felesleget otthoni fogyasztásra.
De nem árulhatjuk.
Nem akarom én eladni. Bekeverném a többihez.
A maga bora savasabb és… frissebb.
Könnyebb.
Ha összekeverjük, sokkal kellemesebbet kapunk.
Finomabbat.
Ha megtesszük, oda a tanúsítvány.
Nincs rá szükségük.
Kijöhetünk egy minőségi, signature borral. Kiművelt, kisebb szériás termékkel.
A saját utunkat járnánk.
- Még ha jó ötlet is lenne… - Az.
Ettől függetlenül a bort érlelni kell,
és csak hónapok múlva lesz kész.
A pénze addig meg benne állna.
Nem feltétlenül.
Nem, ha megfelelő vevőnk van rá.
Gala!
Edna barátnőm a bor világának egyik legbefolyásosabb szereplője.
Mindenkinél hamarabb kiszagolja, melyik bor lesz sikeres.
És ha kedvére valót talál, előre fizet érte.
…és kivel interjúzik a The New Yorker?
- A legnagyobb ellenlábasommal. - Robert Singerrel.
Ő az, ott.
Ha olyan jóban vannak, miért nem hívja fel?
Mert nem akarom, hogy kiderüljön, hol vagyok. Bonyolult.
- Egs! - Egészségünkre!
Tessék!
Hívja el, hogy kóstolja meg a borunkat!
- Ja, most már a mi borunk? - Csak…
- Halló? - Üdv, Edna! Itt Amat.
Még nem ismerjük egymást, de borász vagyok La Mugában,
egy kis katalán faluban.
Elnézést, de honnan tudja a számomat?
- A barátomtól, Galától. - Gala?
Gala Scott?
Jézusom! Azt hallottam, eltűnt a családjával együtt.
Eltűnt?
Komolyan mondja?
Hát, remélem, jól van, bárhol is legyen.
Mégis honnan ismeri Galát?
Nagyon jó barátok vagyunk.
Ha közel kerül hozzá az ember, nem lehet nem szeretni.
Mondom, mi a helyzet.
Gala megadta az elérhetőségét.
Azt mondta, hogy ismeri a maga ízlését, és imádná a borunkat.
Nem mondja!
Szeretnénk, ha eljönne és megkóstolná.
Minőségi, limitált szériás bort készítünk.
Mondja, hogy organikus!
- De nem az! - Mondja!
Organikus termék.
Nézze, eléggé be vagyok táblázva,
de ha küld egy üveggel, szívesen megkóstolom!
Mondja azt is, hogy nők készítik!
Nincs ehhez fogható a világon.
A borunkat teljes egészében nők készítik.
Én csak egy alkalmazott vagyok, az egyetlen angolul beszélő.
Ez érdekes.
De nem nagyon van időm arra, hogy…
Ó, oké. Értem.
Akkor felhívom Robert Singert. Gala említette, hogy őt is érdekelheti.
Köszönöm, Edna! Köszönöm, hogy időt szakított rám.
Nem tudom, ez jó húzás volt-e.
Bízzon bennem!
Öt, négy, három, kettő…
Küldje el a címet!
Két héten belül sort kerítek rá.
Oké. Köszönöm!
Szóval nem csak a férje tűnt el nyomtalanul.
Hosszú történet.
Persze.
Nem akarja elmondani, oké.
De nagy kockázatot vállalunk.
És nem akarok plusz balhét.
Bízzon bennem! Be fog jönni.
De rengeteg dolgunk van, és nagyon kevés időnk.
Mozgás!
Egy pillanat! Várjunk!
Hogy mindezt megcsinálhassuk,
heti hét napon át, napi 20 órában kellene dolgoznunk!
De csak az amerikai vevő érkezéséig!
Újabb amerikai jön?
Hemzsegni fog tőlük a város!
Ide hallgasson, kiskedves! A szövetkezet a miénk.
Mi döntjük el, hogy dolgozunk, és kinek adjuk el a borunkat.
Ezt verje a fejébe!
Nézzék, ha Ednának ízlik a boruk, mindenki erről a helyről beszél majd!
A nők vidékéről.
És egy rakás pénzt keresnek!
Azt szeretik, nem?
- De nem biztos, hogy megveszi. - Figyeljenek…
Összekeverjük az otthoni borukat ezzel a borral.
Szerintem… Szerintem nem ért minket, mert nem idevalósi.
A bort a szabályoknak megfelelően készítjük.
Nem! Nem, itt a nagy lehetőség!
Nem kell több tanúsítvány, se eredetvizsgálati papír.
Vége! A saját szabályaink szerint készítjük a bort!
Hogy… Hogy lehetsz ennyire pimasz?
Mariona!
Ne fogdoss!
Mariona, hadd magyarázzam meg!
Minek? Pontosan tudom, mi történt.
Nem elég, hogy lefeküdtél a fél várossal, magadra húztad a pasimat is!
Lefeküdtél a bácsikámmal?
Kicsim, nem így akartam elmondani,
de nagyon úgy tűnik, hogy Andreu nem a bácsikád.
Illetve de, a bácsikád, de egyben az apád is.
Mi ez a sületlenség, hogy ő az apja?
Andreu steril!
Hát ezért nem lett gyerekük!
Akko… Akkor ha… ha nem ő…
Felejts már el engem és a férjemet is!
És ne kuncsorogj több pénzt! Érthető?
Mert inkább elégetem, mint hogy adjak neked!
Andreutól kértél pénzt?
Kicsim, le vagyunk égve. Segíteni akartam.
Anya!
Hihetetlen vagy, nagyi!
Gala!
Anya, életemben nem voltam ennyire másnapos, szóval ne most!
Sajnálom, kicsim!
Mit is? Hosszú a lista.
- Én csak… Nem is… - Végighazudtad az életemet.
Azt mondtad, apám halott, miközben tudtad, hogy ez nem igaz.
Erre kiderül, hogy lefeküdtél a bácsikámmal,
és megzsaroltad?
- Eskü, azt hittem, ő az apád. - De nem ő az.
És lehetetlen kideríteni, kicsoda,
mert lefeküdtél az egész várossal, és nem emlékszel, ki lehet.
Szerinted én örülök annak, hogy nem emlékszem?
És tudod, mit?
Boldog voltam az öregek otthonában
a dolgaimmal, a barátaimmal és a spanyolcsoportommal.
Te rángattál el ebbe a városba.
Mondtam, hogy nem akarok idejönni!
Idejönnek a népek mulatni?
Meg focimeccset nézni,
lagzira, halotti torra, lakógyűlésre.
Ja, és a tulaj… imádni való. Tök kedves.
- Mindig kapok ingyensört… - Pimasz vagy.
Ő vendég egy italra. A tiédet meglátjuk.
Mit kérsz?
- Semmit. Köszönöm! - Mit mondtam?
- A mosdó merre van? - Ott hátul.
- Amit mondtam, bizalmas. - Látni akarom az arcát!
Hé, te! Igen, te! A vécét keresed?
Aha.
- Melyiket is? - A nőit.
- Joana! - Szállj le rólam!
- Hagyd békén! Hagyd békén! - Békén hagyom.
Bocs, csak nem tudtam, minek tartsalak.
Öö… Szóval… mondd meg te!
Mi vagy te? Fiú? Lány?
Saj… Sajnálom, de…
Az van… Montse, sose találod ki!
Kell… Gyorsan ki kell alakítanod… egy „semleges” budit.
Időben szólok, hallod?
Hamarosan lesz nekünk…
- Leállnál? Hallod? - Szállj le rólam! Ülj vissza!
Ülj már le!
Mondjuk, a te esetedben nehéz megmondani.
Volt már pár műtét, mi?
Értek hozzá, tudod.
Öö… És a külsőd… pazar.
- Menjünk! - Bocs, oké? Ne légy már nebáncsvirág!
Maradj csak!
Figyelem, mindenki!
Az megvan, hogy Joana a mellemet nyalogatta a tavalyi vásáron?
Xavi, neked azt adta be, hogy szűz, mi?
Ugye? Na, az unokatesód lekúrta.
Micsoda?
Jaj, ne nézz így rám, Xavi!
Szar érzés, amikor megaláznak, mi?
Mi ütött beléd?
Ha kiadod a betegeid bizalmas infóit,
búcsút inthetsz a praxisodnak, haver!
- Kifelé! Ki innen! - Nagyon sajnálom!
Jól vagy, Kate?
Sajnálom! Kisváros ez. Bárhova nézel, idióták néznek vissza.
Abba a mosdóba mész, amelyikbe akarsz.
Kate!
- Jól vagy? - Nem akarok beszélni róla.
Rendben.
Nem is kell. Csak üljünk csendben!
Nem kell elmondanod semmit.
Rühellem ezt a várost.
Ez van.
Nekem mondod?
Unom, hogy mindenkinek el kell mondanom, ki vagyok. Elegem van.
Beszólt valaki? Bántottak?
- Elintézem, kicsim! - Ne, anya! Nem kell megvédened.
Csak jó lenne, ha nem rólam beszélnének.
Üdv a klubban! A génjeinkben van.
Ha más vagy, a szájukra vesznek.
Értem, nagyi, de én nem akarok más lenni, csak önmagam.
Miért nem lehetek? Miért nem engedik?
Miért van az, hogy ha kiderül, hogy transznemű vagyok, csak az a téma?
Mindig minden erről szól, és belefáradtam.
Ó, kicsim!
Jóval több vagy annál!
Sajnos a világ tele van idiótákkal.
De akadnak jó emberek is, akik azért szeretnek, amilyen vagy.
És még úgy is szeretnek, hogy borzasztó a zenei ízlésed.
Nincs baj a mássággal. Szórakoztató.
Csak több gyökeret kell elviselned, mint másnak.
Tudod, én mit csináltam, amikor elegem lett abból, hogy beszólnak?
Anya, lassíts már! Nem kapok levegőt.
A városban elpuhultál.
Azta!
Ugye? Csak ez a látvány hiányzott.
Ide jöttél fel bőgni?
Ez tök depis.
Nem csak azért jöttem.
Mocskos ribancok!
Seggfejek!
Nem is tudom, nagyi. Ide jártál üvölteni?
Bízz bennem, butus! Állati jó érzés. Gyerünk! Mondj egy csúnya szót!
Az elsőt, ami eszedbe jut!
Baszki!
Milyen szánalmas üvöltés volt ez?
Tedd már oda magad!
Azért üvöltesz, hogy jobb legyen neked.
Valós legyen! Mit tudom én, építkezz a dühödből, a szomorúságodból…
Gyűlöllek, te rohadék!
Bakker, tényleg jobban érzem magam.
Hűha, anya!
Te jössz!
Hangos legyen! Őszinte!
Rohadékok!
Mocskos ribancok!
Tudod, mi jutott eszembe odafent?
Az, amikor szomorú voltam, és apa a „Walking on Sunshine”-t énekelte.
Imádta azt a számot.
Iszonyú hamisan énekelte.
Tudom, hogy elég nagy balfasz volt, de hiányzik.
Nekem is.
Ha itt lenne, üvöltve énekelne.
Ja.
Azt hajtogatta, hogy a Katrina zenekar a válasz minden problémára.
Gyerünk, Fred! Hol vagy?
Adj támpontot!
VÁROK RÁD
A nyakláncom.
Ez nagyon fontos nekem.
Házassági évfordulóra kaptam, szóval felbecsülhetetlen érték.
Nem mondanám. Kamu.
Mi?
Anya, jössz lefeküdni?
Aha. Egy perc, és megyek.
Oké.
- Jól vagy? - Igen.
Oké. De siess!
Jól van?
Segíthetek valamiben?
Tudom, hogy nemmel válaszol, de…
Be tudtam lépni Fred e-mail-fiókjába.
Valóban?
És? Talált valamit?
Nem.
Azt még mindig nem tudom, hol van.
De azt igen, hogy kivel van.
Szeretője van.
Az utóbbi pár napban gyűlöltem Fredet.
Meggyőződésem volt, hogy nem tud jobban bántani, mint eddig.
De tévedtem.
- Idióta vagyok. - Nem.
A férje az idióta.
Ha másik nő után koslat, az az ő baja.
Még csak nem is egy fiatal nő. Idősebb, mint én.
Én ezt nem értem. Maga…
Maga… Szóval…
Én… kedvelem magát.
Nem kell hazudnia, hogy jobban érezzem magam.
Komolyan gondoltam.
Makacs és merev, meg mániákus, és…
De ettől még…
nagyon rendben van.
Mert, ugye, remekül ért a borokhoz.
Igen.
- Mit kerestek idekint? - Ó, semmit. Csak beszélgetünk.
Hogy van Kate?
Mondd meg neki, hogy kitiltottam azt a két idiótát a bárból!
Nagyon kedves tőled.
Pláne, hogy csak azért eljöttél, hogy megkérdezd.
Hát, nem… nem csak azért jöttem.
- Szia! - Szia!
Bent leszek.
- Jó éjt! - Jó… éjszakát!
Hát…
- Viszlát holnap! - Ja, ja. Holnap.
Viszlát holnap!
Jó éjt!
Inkább hallgatnám Rufián kakast.
Legalább valakinek jó éjszakája van.
- Szia, Julia! - Jó reggelt!
Jézusom!
Na végre!
Mintha körbe-körbe jártunk volna.
Ébresztő, kölyök!
Ébresztő!
Miért vertél fel?
Mert megjöttünk.
S. BARNEDA „LA TIERRA DE LAS MUJERES” CÍMŰ REGÉNYE ALAPJÁN
A feliratot fordította: Varga Attila