I TIDIGARE AVSNITT
En agent sköts i huvudet i morse på nära håll.
Kanske inget sammanträffande.
ISIS brukar inte avrätta folk så där. Som om hen var utbildad av nån annan.
Har du eld?
Fartyget är på väg till Marseille för att möta dig och åka till USA.
Djinn Al Raqqa är kvar i Paris med den brittiska kvinnan.
Hälsa alla att jag är tillbaka ombord i morgon kväll.
Hoppas du träffa gamla vänner?
Jag har inte varit här på flera år.
Adilah, den här galenskapen måste upphöra.
Jag vet vem han är.
Det är inte som du tror.
Sprängladdningen finns ombord
och snart avgår vi mot hamnen i USA.
Äntligen något som amerikanerna inte vet.
Vi har fått uppgifter om ett fartyg.
Det innehåller en bomb som ska detoneras i en amerikansk hamn.
Vi vet att det organiseras av en terroristcell.
De använder namn som är tagna ur Överraskningarnas bok.
Hon visade mig den boken i Istanbul. Som om hon vill att jag ska komma på det.
Jag fortsätter att lova beskydd åt henne och dottern.
Gå till trapphuset 06:00.
Och koncentrera på att få henne att berätta namnet på fartyget.
MC-bud. Registreringsnummer AVT 92PF.
Kollar registreringsnumret...
Vi har hackat databasen. Budet är äkta.
Säg åt amerikanerna att hålla sig lugna.
Budet är på väg ut.
Fan!
Jag vet att lägenheten är buggad av både CIA och DGSE,
så om någon på nattskiftet är vaken så är objektet borta.
Jag upprepar, på något sätt har objektet försvunnit.
Ja, hallå.
Jag vet inte vem som har varit här, men det stinker i mitt rum.
Ja.
Okej, tack.
Ja.
Hur fan då?
Vi har övervakningsutrustning för 10 miljoner dollar.
Sju agenter som bevakar ett enda hus med en väg in
och en väg ut.
Hur fan?
Imogen.
Hon har svarta jeans och grön jacka.
Jag vet, för det är mina kläder.
Jag vet, för jag ser till att vara någorlunda bra på mitt jobb!
Franska och amerikanska bevakningen kan bekräfta
att budet är den enda
som har varit i huset de senaste timmarna.
Då kan han fortfarande vara här.
- Ja. Kan du leta efter honom? - Uppfattat.
Till den som lyssnar: Killen som gjorde utbytet är kvar.
Kvar på bottenvåningen, men inte länge till.
Samma längd som Adilah, samma kroppsbyggnad. Han har grå overall.
Det var en smart operation.
Han kom in som bud och går ut som städare.
Han måste tillhöra terroristcellen.
Skicka förstärkning, fransk eller amerikansk,
men ge mig fem minuter ensam med honom.
Förstår ni?
Förlåt, förlåt.
Stopp.
Vad vill du?
De ringer väl snart och kollar hur det gick.
Den här spårar deras position.
Jag kan svara och höra vem du jobbar åt och då råkar du illa ut.
Eller så kan du berätta vart hon åkte.
Gå härifrån och ha en trevlig dag.
Jag vill inte ha problem.
Var är du ifrån?
Polen? Ryssland?
Så hur blir det?
Upp med händerna!
Ta honom!
Hör du!
Där!
- Är du beväpnad? - Ja.
Ge mig den.
Långsamt.
Det är inte som du tror.
Vem jobbar du åt?
Svara.
Släpp vapnet!
- Fan. - Han är skadad.
Era jävla dårar!
Varför sköt ni honom inte i benet? Han skulle överlämna sig. Städa upp.
Malik, jag hade honom. Två gånger.
Jag går tillbaka till lägenheten.
Adilah.
Organisationen, våra ledare, alla tror att du har gått över till andra sidan.
Jag vill inte, men jag måste...
Är du informant åt den brittiska agenten?
Nej, det är inte sant. Hälsa dem att det inte är sant.
Jag utnyttjar henne för att få reda på vad de vet.
Och som sköld, som skydd. Hon jobbar med amerikanerna.
Om jag inte håller mig till henne, så hittar de mig och griper mig.
Då kan vi inte genomföra planen.
Jag sa till dem att enbart du kunde ha tänkt ut en sådan plan,
men du måste bevisa din lojalitet.
Vet du vad som händer med Yasmina om du misslyckas?
- De dödar henne medan du ser på. - Emir, du lovade mig.
Du lovade att se till att vi var trygga, även efter att du lämnar denna värld.
Om jag gör det här...
Jag kommer ändå att hjälpa dig, men du måste bevisa din lojalitet.
Hon måste dödas, och du måste göra det.
I dag.
Bland mycket folk som i Montmartre. Din farfar Mohammeds hus.
Möt henne där kl. 16:00. Vänta tills det är mycket folk.
Jag ger dig en kniv och du använder den.
Jag ska göra allt du säger.
Jag tar med henne dit, men hitta nån annan som gör det.
Okej.
Jag hittar någon.
Tack.
Om några dagar är jag död.
Och jag vill att vi gifter oss så att vi enas inför Gud.
Jag väntar med imamen.
Jag åker till Marseille senare i kväll.
De har registreringsnumret. De letar efter mig.
Ta den här. Här är detonatorn och chippet.
Allt levererades till Paris som utlovat. Jag är så glad att du får den här äran.
Sir.
Sir, du har noll jurisdiktion här.
Vi är bara här för att vi har avlyssnat franska polisen.
Det är olagligt. De får inte veta det.
Vi går tillbaka till bilen innan de inser vilka vi är.
- Låt dem göra sitt jobb. - Franska polisen gör inte ett skit!
- De lät ett farligt objekt komma undan. - Hon undkom vårt bevakningsteam med.
När vi hittar henne, gör vi det.
Vi gör det vi måste. Inget mer velande, väntande och bevakande.
Vi gör det vi borde ha gjort direkt.
Bryter mot några regler och bryter några ben.
Jag bevakas inte. Vet du något?
Cesar har läst ett mejl från amerikanerna till Langley
om ett krismöte på hög nivå i dag.
Det är inte på Paris-stationen.
De ignorerar alla rutiner, så det måste vara allvarligt.
Jag tror att de försöker koppla bort oss. Jag uppdaterar dig efter sändningen.
Nej, jag vill se det i realtid. Det är för viktigt.
Jag struntar i om det är hemligt. Jag kommer in.
- Nej, det är nog ingen bra idé. - Jag är där om en timme.
Ledaren för terroristcellen som vi tror planerar en attack mot USA
har smitit från sin bevakare.
Jag vill vara tydlig.
Att hon undkom våra bevakningssystem är en direkt konsekvens
och kan direkt tillskrivas franska underrättelsetjänsten
och delvis iblandningen av MI6.
En kvinnlig brittisk agent som används i situationer på hög nivå,
bra på att vinna folks förtroende, men kan även vara oförutsägbar.
Dessutom hade hon tidigare en sexuell relation
med den franske agenten som är muslim av fransk-algerisk härkomst.
Hon har full kontroll över utredningen och ensam tillgång till objektet.
Därför har objektet nu flugit ur det rätt osäkra engelsk-franska boet.
Du hade rätt. De försöker ta kontroll.
Polisen genomför en rikstäckande jakt på kvinnan, men jag har väldigt lite hopp.
Vi har uppgifter om att planen involverar en fregatt
som bär på en radioaktiv bomb.
Baserat på tidslinjen tror vi att den lämnar Europa
och är på väg mot en hamn på USA:s östkust.
Vi vet inte namnet på fartyget eller embarkeringshamnen.
Vi tror att fartyget når östkusten inom två till tre dagar.
Inom två dagar? Jösses.
Vi tror att målet är en av de tre största hamnarna:
New York och New Jersey, Savannah och Virginias hamn.
Alla har tätbefolkade områden hundratals kilometer runtom.
Varje hamn har i genomsnitt
mellan 18 och 22 lastfartyg som ankommer varje dag.
Vi pratar om en nål i en jävla höstack här.
Hur hittar vi nålen?
Vi stoppar all trafik på Atlanten och inga lastfartyg får docka.
Och hela USA:s östkust säger: "Vad fan?"
Ett rykte sprids och innan vi vet ordet av blir det kaos av värsta tänkbara slag.
Jag skulle vilja föreslå en metod...
som både är olaglig, och vissa skulle säga omoralisk...
men som jag tror är vår enda chans att stoppa attacken i tid.
Vi kidnappar objektets dotter
som påtryckning för att kunna gripa och förhöra objektet
med alla tillgängliga medel.
Att kidnappa ett barn strider mot alla regler.
Med all respekt, vi har gjort det förr.
Max, jag vill höra om det finns några alternativ.
Nej, sir. Jag kan säga med säkerhet att det inte finns några alternativ.
Gör det ni måste.
Vilka tror de att de är?
Aldrig att jag låter dem göra något sådant på vår mark.
Sätt alla på det här. Jag vill ha bevakning dygnet runt!
De får inte komma i närheten av barnet.
Jag kommer tillbaka.
Du kan inte använda den informationen.
- Lova att du inte gör något. - Prata inte med mig om löften.
Jag lovade henne att skydda henne och hennes dotter.
Jag misslyckades.
Den där kvinnan är ett monster.
En mördare.
Hon är inte din vän.
Det är inte mitt jobb att se henne som ett monster eller ett helgon.
Det är mitt jobb att få henne att berätta vad hon vet.
Det är mitt jobb att rädda de där människornas liv.
Och jag misslyckades med det också.
Jag vet att hon skulle ha sagt det.
Jag vet det.
Helvete.
Schysst lya du har här.
- Inflytelserika vänner? - Ja, faktiskt.
Jag hoppades att du skulle komma med din flickvän.
Så spelet är över.
Jag har tillstånd från mina chefer att avsluta din tjänst.
Fransmännen håller med. Vi har en ny strategi.
Kom igen, Max.
Vad fan?
Gör det inte.
- Du... - Snälla.
Jag vet hur jobbigt det är att förlora ett sådant här uppdrag.
- Särskilt med tanke på faderns synd... - Det handlar inte om det.
Men det kommer inte att funka.
Det funkade inte, Imogen. Det har inte funkat och vi har ont om tid.
Jag kollade upp din ryska proxygrej. Det ledde ingenstans.
Tusentals amerikaners liv är i fara, och enda utvägen är Adilah El Idrissi.
Om hon råkar komma förbi...
så kontaktar du mig direkt, va?
Jag jobbar inte åt dig.
Alla jobbar åt oss.
Förr eller senare. Ibland måste man bara ge upp.
Du vet hur det är.
Det är svårt att släppa taget ibland.
- Särskilt när man förlorar. - Och du kom nära. Väldigt nära.
Möt mig i Montmartre 26 rue Veron. 16:00.
Vi ses där.
Fort.
Kom.
Det är okej.
Ni ska bara sitta här en stund tills vi kommer till ett säkrare ställe.
Ny aktivitet. Sophämtning.
Enligt schemat.
Uppfattat.
Jag blir sårad när du försvinner så där.
Vad gör vi här?
Det här är sanningen om mig.
Vadå för sanning?
Det är min farfars hus.
Det här är... den jag var innan allting hände.
Jag önskar att du hade känt mig då.
Jag måste berätta något.
Amerikanerna är trötta på vår kurragömmalek.
De tänker kidnappa Yasmina,
och använda henne för att få dig att prata.
men jag kan få henne i säkerhet.
Jag kan skaffa er nya identiteter, de hittar er aldrig,
- men vi måste göra det omedelbart. - Vadå, kidnappa henne?
- Vart ska de ta henne? Hon är ett barn. - Jag vet.
Mitt folk dödar Yasmina om de tror att jag har avslöjat dem.
Tro mig, jag är medveten om det.
Jag kan hjälpa er att komma till England.
Ni måste resa separat och vi måste åka nu,
för den farligaste platsen för dig och ditt barn, är Paris just nu.
- Jag kan inte. - Lyssna.
Om du låter dem ta henne, får du aldrig se henne igen.
Även om du berättar allt du vet,
så låter de dig aldrig återgå till ett normalt liv med ditt barn.
Och inget land kommer att ta emot er. Du kommer att förlora henne.
Vi måste åka nu.
Snälla. Snälla. Du måste lita på mig.
Fan också.
Kvinnan såg mig. Hon hade en pistol. Hon tog henne.
Djinn Al Raqqa kommer att lyckas. Rapportera att hon har detonatorn.
När hon ger upp sätter vi dem på planet direkt, och sedan...
Vänta lite.
- Flickans bevakningsteam ringde. - Jag ringer tillbaka.
De hade dem i lägenheten, men har inte hört något på två timmar.
Och har inte sett dem gå ut.
De tog sig in i lägenheten och den är tom. Någon måste ha hämtat dem.
Det är Imogen.
Hon vägrar ge upp.
- Vi måste hitta henne. - Ja, sir.
Överraskning!
Grattis på födelsedagen, min son.
Jag hade glömt.
Tack så mycket.
Vi ser dig aldrig. Vi fick göra det här för att få se dig.
Förlåt. Förlåt, pappa. Det har varit mycket på jobbet.
Jag känner knappt igen dig.
Jag har lagat din favoritmat. Vi ska äta.
Jag är strax tillbaka. Sätt er.
- Slutar du aldrig jobba? - Jag kommer.
Hallå.
Vi har ett problem. Yasmina, Adilahs dotter, har försvunnit.
Jag vet inte hur. Amerikanerna tror att någon hjälpte dem att smita.
Jag hoppas att det inte är den jag tror. Jag vill inte veta.
Vi kanske kan gottgöra det om du tar reda på hur det gick till.
Okej.
Tack för uppdateringen. Jag måste sluta.
Hon är på väg till England. Jag har ordnat så att hon ska träffa oss.
Vi jobbar på de nya identiteterna och att få ut er ur landet.
De hittar er aldrig.
Hon mår bra.
Hon ville ha en glass.
Tack.
Du...
Du inser väl att jag är den enda som vet var ditt barn är?
Du får inte träffa henne förrän du berättar om fartyget.
Herregud.
Ni är likadana.
Ni är likadana! Utnyttjar du min dotter nu?
Du gör exakt det de tänkte göra.
Om det inte vore för mig hade du suttit i en cell just nu och blivit skendränkt.
Jag är den enda som har skyddat, försvarat och kämpat för dig.
Jag har räddat skinnet på dig gång på gång,
och jag har fått rädda mitt eget, tre gånger den här veckan.
Så det minsta du kan göra är att vara ärlig och berätta vad du vet.
Varför skulle jag vara ärlig mot dig eller berätta någonting
innan jag ser min dotter med mina egna ögon?
Håll tyst...
Mina egna ögon!
Håll tyst!
Snälla!
"Min dotter, min dotter, min dotter."
Tror du att du är den enda kvinnan i hela världen
som har älskat ett barn och varit utan det?
Tror du att du är den enda människan som har upplevt det här?
Jag har en idé. Du kan väl försöka att inte bli en terrorist
och se om du blir en bättre förälder?
- Vad fan vet du om att vara mamma? - Allt!
Allt.
Kanske. Jag vet inte.
Strunta i det. Jag glömde bort att du är den enda som har känt smärta.
Som har känt sig vilsen. Den enda.
Miljoner människor har usla liv och usla möjligheter,
och de går inte med i en terroristgrupp
och planerar en attack för att döda tusentals människor.
Jag vet inte varför jag inte har överlämnat dig
och låtit dem plåga dig tills du tigger om nåd!
Jag vet inte varför jag inte har överlämnat dig!
Jag bryr mig inte om dig. Du betyder inget för mig.
Du betyder inget för mig!
Du är en kvinna med ett barn som älskar dig och behöver dig,
och du väljer att kasta bort allt det.
- Jag hade inget val. - Du väljer det här framför henne!
Jag hade inget val. Det är något du aldrig kan förstå, Imogen,
för ditt liv har varit fullt av val. Du valde det här livet. Inte jag!
Du tog beslutet att gå med dem.
Ingen tvingade dig.
Och våga inte låtsas att du vet hur mitt liv har varit.
Okej.
För det var ju så sorgligt.
För mamma och pappa lämnade dig. Du var ensam när du gick på Oxford...
Dra åt helvete!
...och blev kär i en stilig man som gav dig chansen
- att bli en glamorös spion. - Dra åt helvete.
Var det sorgligt?
Känns det mindre ensamt att vara den modiga, vita hjältinnan
som får rädda världen från förstörelse och onda monster som jag?
Varför får du avgöra vad som är gott och ont?
För det finns miljontals människor, familjer, inklusive min,
som har blivit mördade, tvångsförflyttade, våra land ockuperade, koloniserade.
Våra moskéer skändade.
Våra hem och drömmar förintas som om de är värdelösa.
Men det är bara en tragedi när det händer i era länder, för era folk.
Vi är bara sidoskador.
Eller hur?
Tror du att det du planerar kan lösa det här?
Gör du det?
Eller är det en utväg för dig och ditt barn?
Snälla, svara.
Snälla.
Du är med mig för att vi är likadana, du och jag.
Vi är likadana.
För om att döda tusentals människor skulle få din far tillbaka...
eller din mor...
eller ditt barn...
Då kanske du skulle göra samma sak, och det skrämmer livet ur dig.
Minns du hennes ansikte?
Jag vet vad du tänkte göra i dag, och jag vet att du inte ville döda mig.
Så jag tänker välja att tro att du inte är ett monster
och att du ska göra det rätta,
och du ska välja om du ska sätta dig i bilen.
Så... vilket blir det?
Översättning: Annie Nilsson