Ți-au aranjat meciurile.
E o escrocherie.
Vorbești numai prostii.
Adevărații învingători sunt „ceilalți”.
Ne distrug viețile. Ne omoară.
Deja erau distruse.
Am aranjat ceva pentru Esteban.
Ceva ce a costat viața cuiva.
A lui Saúl.
Nu mai spune o vorbă.
- L-am omorât. - Nu noi l-am omorât.
Trebuie să trăim cu vina pe umeri.
Ai avut de-a face cu moartea fratelui meu.
Vreau să divorțăm.
Deci ai halucinații.
Încercăm să-ți reparăm mintea.
- Cine te-a distrus? - Cine nu?
- Ești bun? - Nu.
- Ai văzut primii pași ai copiilor? - Nu.
- Unde mergem? - Cine te-a distrus?
Toată lumea!
De ajuns!
E cea mai grea zi din viața mea.
Cea mai grea.
Dar m-am hotărât.
O să plec. Da.
Nu pot sta aici. E nedrept. Am construit casa împreună.
Te văd peste tot. Totul îmi amintește de tine.
Păstrează tu totul.
Plec doar cu geanta asta.
Am aici ce-mi trebuie. Viața mea e aici.
Cară-te, ratatule!
- Calmează-te! - Nici un nepot nu-mi oferi!
- Stai, mamă! Nu farfuriile! - Ești inutil!
- Ia-ți toate nimicurile! - Stai!
O să mă omori, mamă!
- Și ce? Nu-mi pasă! - Plec!
- Să-mi iau casca. - Nu!
- E a mea! - Ba nu! Toshiro mi-a dat-o mie!
Du-te dracului cu Toshiro cu tot!
Nu face pe proasta. Mie mi-a dat-o!
N-ai tupeu să pleci!
Serios?
Să nu te întorci, nemernicule!
Să nu te mai văd!
Deja am plecat, tâmpito!
Fir-ar a dracului.
Am plecat.
Rahat…
Irasema?
- Andy? - Stai, nu pot vorbi acum.
Ești cu Esteban? Te rog, zi-mi că da.
Nu sunt. Ce s-a întâmplat?
Au dispărut copiii.
Esteban era aici și… Nu știu unde sunt acum.
- Nu știu ce să fac. - Stai, ce s-a întâmplat?
O să sun la poliție.
Nu face asta! Liniștește-te!
O să sun la poliție.
Nu suna! Ajung în cinci minute.
Bine, dar repede. Nu știu unde-mi sunt copiii.
- Vin acolo. Nu te mișca! - Te rog, grăbește-te!
MAȘINA DE BOX
Esteban!
Sixto!
Ce se petrece?
N-aș fi folosit tehnica aia dacă știam cum îl va afecta.
- La ce te referi? - Tehnica să-i repar mintea,
ca să rămână concentrat pe realitate.
Și a funcționat. Era cu totul alt om apoi.
Era o persoană diferită.
De obicei ești confuz și dezorientat după tehnica asta.
Unii chiar fac pe ei.
Un puști din Miami se căca pe el când foloseam tehnica asta.
El, când și-a revenit, era totuși mai concentrat ca oricând.
De-aia mă surprinde că a luat copiii.
De ce făceau ăia pe ei? Ce le făceai?
Andy! Ți-a zis unde se duce, pe cine vrea să vadă?
Bâiguia tot felul de chestii despre origine.
Vorbea despre fiii lui.
- Despre La Fonda… rădăcinile. - La Fonda?
Nenorocitul a pornit spre La Fonda.
- Mă schimb și mergem. - Fir-ar…
Sixto!
Mulțumesc mult.
Andy, stai!
Haideți!
Unde suntem, tată?
O să vedeți!
- 'Neața! - 'Neața!
- Ce faceți? Suntem trei. - Bine.
Da. Cât ne costă?
- O sută de om. - Copiii n-au reducere?
- Nu. - Nu?
Bine.
- Bun. Mulțumesc! - Mulțumesc.
Ia te uită!
Stați, băieți!
Să luăm niște pălării întâi. Nu vă grăbiți.
- Mersi! - Da.
- Îmi mai comand una. - Bine.
Mersi.
Haideți!
- Uite! - Ce priveliște!
Și acolo!
Caruselul ăsta-i aici de când eram mic.
Cred că e același.
Haideți!
Hai!
Haide!
Mișcă!
Uite, alea-s diamante neșlefuite!
Aici, unul din 15 devine profesionist.
Ceilalți nu prea au valoare.
Cel în negru are viitor, cred.
Câteva ajustări îi trebuie, dar uite cum…
Dă mai multe lovituri decât primește!
- Prea expus. Mai puțină forță. - Da.
Iarăși maică-ta?
Rahat!
Mă simt ciudat să nu-i răspund.
Câte mesaje ți-a trimis?
Uite!
- A trimis 83. - 83?
Blocheaz-o!
Cum s-o blochez, Irasema? Trimite Garda Națională după noi.
A învățat de dimineață să trimită mesaje vocale.
Așa mă răsplătești? Nemernic nerecunoscător!
Ești ca taică-tău… nerecunoscător!
Ești un nerușinat! Pușlama!
- Nu râde! - Scuze!
E așa nebună…
Drăcia dracului!
Nu va face nimic copiilor. Nu te teme.
Nici nu știu ce are în cap.
Dacă e la La Fonda, sigur e legat de taică-său.
Știai că nu mi-a povestit niciodată despre el?
Nu știu nimic.
Poate că-i mai bine așa.
Doamnelor și domnilor!
Bun-venit la La Fonda!
Ca-n fiecare săptămână, vom vedea un spectacol pe cinste!
Distracție plăcută și fiți binecuvântați!
La revedere!
Începe meciul și tănculețul Ordoña e în ofensivă.
Iată-l, Tancul.
E foarte lent, dar primește fără probleme fiecare lovitură.
- Lovește tare. - Foarte tare.
Foarte tare.
Anii de experiență fac ca Alancito să fie pedepsit de Tanc.
Chiar dacă e lent, tănculețul îl pedepsește.
Îi dă o serie de lovituri letale.
E mai bine decât la școală?
- Mult mai bine! - Nu?
- Da. - Da.
- Ai început să joci box în ringul ăla? - Da.
Mai mult sau mai puțin.
Înainte de asta, jucam în cotețe…
și în țarcuri.
Când am am ajuns de vârsta voastră, m-au băgat acolo.
Luptam cu oricine de vârsta mea.
Și mereu învingeai, nu?
Nu tocmai.
În jumătate din dăți pierdeam.
Bun. Terminați ce mâncați. O să luăm micul-dejun.
E prea moale, nu?
Asta-i ideea. O fac intenționat.
Da.
Se învechise sendvișul cuiva.
Pâinea era uscată și, ca s-o înmoaie, au pus salsa pe ea.
Așa s-a născut.
E bună. Salsa.
Salsa e bună.
La ce te uiți, tată?
La nimic.
La nimic, îmi aminteam…
ceva.
Mâncați! Hai!
- Încercam să investighez și… - Nu face asta, te rog!
Am citit din cercetările tatei.
Tipii ăștia fac și altele, nu doar aranjează meciuri.
Nu vreau să vorbim despre asta.
Nu știu cum, dar la mijloc e ceva mai mare decât boxul.
Da, viețile noastre!
- Fir-ar! - Nu.
- Ce fac? - Oprește!
- Bine, opresc. - Oprește!
- Ai bani la tine? - Da, nu-i bai.
- Câți ai? - Vreo 3.000$.
- Atâția? - Mai am în pantof.
Ascunde jumătate.
Poate ne vor escorta.
Vin.
Calmează-te!
- 'Neața! - Bună dimineața!
- Conduceam prea repede, nu? - Dle polițist?
N-aveți idee cât vă prețuim munca.
- De fapt, ne puteți ajuta? - Nu discut cu dumneata, dle Luján.
De ce i-a dus la La Fonda?
Ce?
Ne ocupăm noi de Esteban. Întoarceți-vă acasă.
V-am avertizat.
Fir-ar!
Sus! Asta e!
Părea mai rapid când eram mic.
- E mai lent acum. - Era mai palpitant?
Nu chiar, dar senzația era mai mult…
Am căzut odată de pe ăsta.
Serios! Am căzut.
Bun! Hai, Walos!
Tehnică!
- Ce s-a întâmplat? - Nu!
N-ai reușit să ajungi!
Super! Încă una!
Și încă una! Perfect!
Plus vata de zahăr și atât.
- Mulțumesc. - Mama zice că zahărul e otravă.
Serios? Așa a zis mama?
Păi, depinde. Mereu depinde.
Depinde de ocazie.
Dacă-l consumi moderat…
E-n regulă. Păstrați restul. Mersi!
Mulțumesc.
Nu pot să cred.
- Ce? - Vino încoace.
Hugo! Pe bune? Ce faci?
Ce mai faci?
Nu pot să cred!
- Campionule! - Ce faci?
Ce mă bucur să te văd!
Și eu. Sunt ai tăi?
Da. El e Walos, iar ăsta e Estebancito.
- Sunt mari! - Da, sunt.
Îl cunosc pe Hugo de mult.
E cel mai mare petrecăreț din box.
Dacă primesc bacșiș gras.
Campionule!
Dansează mai bine decât tine.
- Serios? - Da.
Chiar și cu… costumul ăsta greu.
Pune-l pe tine, tată!
- Costumul de urs? Nu! - Te rugăm!
Ei, haide! E al lui Hugo.
- Te rog! - Te rog! Hai, tată!
- Nu. Suntem aici… - Te rog!
- Suntem în vacanță. Nu la lucru. - Un pic doar!
A început a doua rundă a meciului nostru vedetă!
„Ratonul” Moncada atacă feroce!
„Bolilo” Peralta nu știe ce să facă. Moncada îl trimite cu un croșeu…
Cine mă ajută? Ei bine?
- …în corzi! Și se ferește! - Apărare! Asta e!
Incredibil! Ce meci!
Peralta se ferește și lovește!
- Moncada e în corzi! - Uite-o pe mama!
Mamă!
- Tată! - Tată!
- Începe numărătoarea!
- Esteban! - Unu, doi, trei, patru, cinci, șase,
- …șapte, opt… - Tată!
- Nouă, zece…
Doamnelor și domnilor, evenimentul mult așteptat!
Dintr-o arenă anonimă din mijlocul pustietății,
avem onoarea să vă prezentăm
viața boxerului mexican
Esteban „Mașina de Box” Osuna!
Un meci aranjat, conform amintirilor din creierul lui distrus.
Domnilor, prima rundă va fi haotică.
Va avea loc în ring, cunoscut și ca legendara scenă sălbatică.
E un spectacol! Divertisment! O luptă de cocoși.
E adevărul din spatele măștii. Și i se zice „box”!
În acest colț,
la cică 53 kg, dar cred că sunt mai degrabă 42…
Zece ani proaspăt împliniți.
Din Concepción de Buenos Aires, Jalisco,
„Mașinuța” Osuna!
Nu pare cine știe ce, nu?
Dar poate să vă bată măr.
Fă-l praf, fiule!
N-are o șansă. Ai încredere!
Ești un luptător. O ai în sânge.
În colțul opus, în șort roșu…
Nu contează cine era. Oricum nu ți-l amintești.
Îți amintești doar loviturile brutale.
Boxați!
Puștiul nu se dă bătut.
Dreapta, stânga, și speciala casei, un croșeu la ficat!
E-n regulă, fiule! Calm! Îl nimerești data viitoare.
- Nemernicul îl va usca. - Nu va fi ultimul.
Vor mai fi și alții.
Bun, încă o rundă. Încă o luptă, fiule.
Ești gata? M-ai înțeles? Vreau o luptă curată.
Boxați!
Hai, Esteban! Iar! Una!
Mâinile sus! Hai! Garda sus!
- Încă una! Hai! - Așa învață puștiul.
Mișcă picioarele! Mai repede! Mișcă!
Două pentru una de-a lor! Grozav!
Unu…
doi, trei, patru…
cinci, șase, șapte…
opt, nouă, zece!
Câteva cuvinte de la corespondentul nostru special.
Da. Sunt onorată să particip la acest eveniment.
Se petrece de fapt cu ani înainte să-l fi cunoscut, dar vă spun
că următoarea rundă l-a distrus.
În acest colț,
urcând în categorii pentru acest meci…
- Câți ani ai? - Zece.
Paisprezece! Are 14 ani!
Paisprezece! A zis 14!
În colțul opus, un adversar care va marca…
VINE
…restul zilelor tale.
CEL BUN
Evenimentul ăsta l-a distrus.
Să-l primim cu aplauze
pe cel care urmează să te părăsească pentru totdeauna.
Tată?
Bun! Încă o rundă, încă un meci.
Nu vreau să fie curat, sportiv. Să fie murdar.
Să fie mârșav, cu lovituri sub centură.
Ați înțeles? Baftă!
Boxați!
Fiule, ascultă!
A intervenit ceva. Trebuie să plec o vreme.
Cum adică o vreme?
Nu te-ai mai întors.
Durează două-trei zile.
Așteaptă-mă aici.
Nu începe cu asta. Pari slab.
Normal că pare. Vrei să-l părăsești.
Situația e complicată.
- Nu pleca, tată! - Dă-mi drumul…
Mă antrenez mai bine!
Dă-i drumul. Haide!
Dă-i drumul, șefule! Hai!
Dă-mi drumul!
Voi câștiga tot. Promit!
Dragi spectatori, vă rog,
nu înțelegeți greșit. Nu era prima oară când se întâmpla,
dar sigur avea să fie ultima.
Știe că trebuie să scape repede. Și atunci îi vine ideea.
Nouă, zece!
Nu, tată, te rog! Dă-mi drumul!
Te rog, tată, dă-mi drumul!
Tată!
Tată! Te rog!
Tată!
Tată? Te rog, întoarce-te!
Tată, întoarce-te!
Tată! Te rog, întoarce-te! Nu pleca!
Te rog, întoarce-te, tată!
Tată!
De parcă durerea n-ar fi existat,
a continuat iar și iar.
Întoarce-te, tată!
Tată!
Tată?
Încă o rundă, încă un meci.
Succes!
Boxați!
Un moment, dnelor și dlor!
Numărătoarea de zece secunde! Meciul nu s-a terminat încă.
Tată?
Ești bine?
Numele meu e Andy.
Esteban.
Rahat!
Băieți!
Haide…
Ești bine, tată?
Da. Doar am…
căzut. Atât.
Dar ce nebunie, nu?
Copii, mergeți cu nenea Andy. Eu discut cu tata un pic.
- Hai! - Hei…
Vino!
- Te iubesc, tată! - Și eu, Estebancito.
- Aveți grijă! - Mersi pentru excursie.
Cu plăcere.
Walos…
Nu merit asta.
Mai întâi, droguri și alcool.
Am fost bună cu tine după divorț
când puteam fi o javră, Esteban.
- Scuze! Doar că… - Pentru ce te scuzi?
Mi-ai luat copiii fără permisiune.
Cine te crezi?
Totul se învârte-n jurul tău și a ce vrei tu să faci.
Tu, doar tu.
Știau că ești aici.
Mai e o săptămână până la meci.
Ai face bine să pierzi lupta aia!
Zi-mi că ai priceput ce-am zis.
Da.
O să fie greu să te ridici după asta.
Da.
Nu cred că Irasema va mai avea încredere în tine.
Ne-am cunoscut acolo.
Da.
Ce-ar fi să lăsăm nostalgia pe altădată
și să-mi zici ce-ai în cap?
Fir-ar!
Am sfârșit mai rău decât tata.
Știu că nemernicul te-a distrus, dar gata! Trebuie să renunți.
Te-a părăsit într-un depozit, Esteban.
Uită de el!
Doar un tată am, Andy.
Nu știu, eu…
Nu l-am căutat niciodată.
Bravo! Ți-ar fi distrus viața și mai rău.
A venit o dată.
- Era beat mort. - Ce? Când?
După meciul cu Meneses.
A cerut bani și s-a cărat.
De ce nu mi-ai zis?
Pentru că n-aveai nevoie de el.
De unde știi tu de ce-am nevoie?
Ce… De unde știu?
Ce altceva am făcut toată viața? Urcă! Să vorbim.
Ce dracu' am făcut toată viața?
Te-am protejat. Mi-am pus fundul la bătaie pentru tine!
Te-am protejat de tine, de alcool,
de cei care voiau să te distrugă.
Asta a fost viața mea, frate!
Pentru un pumn dat de tine, eu iau 20.
Și fiecare vine din cauza ta.
Păi… nu mă mai minți.
Zi-mi adevărul.
- Adevărul? - Da.
Nenoro…
Bine! Vrei adevărul? Hai să ți-l zic.
Puteam reprezenta o tonă de boxeri, să iau bani de la toți puștii ăia.
Puteam s-o fac, dar nu! Sunt aici, boule!
Sunt aici, cu tine. Și de ce?
Pentru că ești prietenul meu, idiotule!
Te iubesc enorm ca prieten.
- Ca prieten. - Și eu, Andy. Și eu te iubesc.
Fir-ar!
Adevărul, da?
Adevărul?
O să-ți spun totul. Tot! Dă-o dracu'!
Știu unde locuiește taică-tău.
E în viață?
- Da. - Ce mama naibii, Andy!
- Frate, păi… - Rahat!
Andy, fir-ai să fii!
Te pot duce dacă vrei.
Mama mă-sii!
Nenorocitule!
Rahat!
Fir-ar!
Cum ești?
Nu sunt bine.
Vrea să divorțăm.
Nu se poate!
Fir-ar să fie, Andy.
Îmi pare rău.
Știu.
Ce naiba…
Ar trebui să mai știi ceva.
Mi-am făcut chestii la față.
Nu zău!
Da. E adevărat.
Dar…
Dar e-n regulă, nu?
Arăți bine, omule.
- Nu-i așa? - Ba da.
Arăți bine.
N-am putut să mă mai opresc.
Normal. Înțeleg.
Da, adică…
Așa stau lucrurile.
Fir-ar! A trebuit s-o zic.
N-am mai zis nimănui.
Mă simt mai bine acum.
Mă bucur că mi-ai zis.
Da. Îi puteam zice Carlotei, dar…
Nu mai pot face asta.
Din cauza celor întâmplate cu Saúl.
- Din cauza lui Saúl. - Fir-ar!
S-a prins că era ceva…
- Puști idiot! - Da.
Ce rahat!
Se pare că-i momentul mărturisirilor.
- E-n regulă. Nu… - Nu.
Am mult prea puțini înotători.
N-ajung la țintă nici cu ajutor.
- Ți se scoală? - Da, dar nu pot să am copii fiindcă…
- …sperma nu… - Dar ți se scoală, nu?
Am erecție.
Dar, pentru copii, ai nevoie de spermă funcțională, iar eu n-am!
E-n regulă. Nu te întrista.
Nu pot.
Ar trebui să împrumut de altundeva.
- Frate… - Da, imaginează-ți,
se nasc copiii cu ochii verzi și eu rămân acolo năucit.
Eu îi am căprui.
E oribil să ții totul pentru tine.
- E greu. - Da, este.
- Mersi. - Pentru nimic.
Suntem aproape. E pe aici.
Acolo? Nu cred.
Frate…
Nu se poate, Andy!
Să mergem.
Haide!
Ce se petrece?
Gato?
Mă mai ții minte?
Dormim?
Se pare că ești treaz acum.
Tată?
Să mergem.
- Nu. - Să mergem.
- Da, să mergem. - Nu, sunt ferit aici.
- De cine? - De ei.
Cine-s „ei”?
Cei care fac pe zeii.
Să mergem. Discutăm în mașină.
Nu, vreau să discut acum. M-am săturat să tac
și să ascult ordine.
Ce monstru te face să-ți abandonezi fiul?
Așa ți-au zis? Să-l abandonezi?
Ei!
Ei scriu povestea. Pe toată.
Totul e organizat. Procentele. Ele sunt totul.
- Esteban, n-avem ce căuta aici. - Nu…
- Hai să plecăm. - Andy!
Te rog.
…dau ordin să ucidă un politician.
Suntem marionete.
M-am săturat să pretind că nu trage nimeni sforile.
Cred că m-am prins.
Vrei să știi de ce vor să te controleze?
Doamne!
Subtitrarea: Andreea Cora Tibuc Boboc