EN COMEDY-SPECIAL FRA NETFLIX
Hei!
Denver!
Du store min!
Hallo. Takk.
Takk. Du store min!
Tusen takk for at dere kom i kveld.
Jeg brakk foten. Ja.
Sånn startet jeg året. Jeg brakk foten.
Hendelsen hadde to deler.
Den andre delen var at jeg gled av en fortauskant,
og jeg landet feil. Det var den andre delen.
Den første og viktigste delen var at jeg ble 53.
Det er det viktige.
Når du har rundet 50,
er alt livsfarlig.
Da jeg var i tjueårene, gikk jeg inn i propeller
og hadde på litt desinfiserende.
Det gikk helt fint.
Og nå, hvis en kongle faller nær meg, kollapser ryggraden min.
Sånn.
Brakk foten, og dagen etter…
Nå skal jeg namedroppe.
Dagen etter at jeg brakk foten, brakk kompisen min, Glenn Howerton,
som er nesten 50, men for denne biten er han over 50…
Jeg måtte… Kom an, hvem bryr seg om logikk?
Han brakk kragebeinet.
Så jeg ringte ham, ga ham litt solidaritet, litt støtte:
"Hei du, jeg brakk foten. Hva skjedde?" Jeg tenker:
"Han strakk seg nok forkjært etter en pose potetgull
og kragebeinet brakk eller noe."
Han sa: "Jeg kjørte snowboard. Jeg landet feil."
Greit. Dra til helvete.
Du trenger ikke å gå til så mye bry.
Jeg tror ikke det var det som skjedde.
Jeg tror han lyver for meg. Jeg tror noen slamret med døra nær ham,
og så falt kragebeinet ned i rumpeballen hans.
Og så sa han til kona si:
"Teip meg til et snowboard og dytt meg ned ei svart løype.
Gi meg litt verdighet."
Litt mer name-dropping.
En måned etter at jeg brakk foten, brakk Tony Hawk
lårbeinet i to. Pang!
Landet forkjært etter en vertikal. I lagerbygningen sin. Brakk lårbeinet.
Han sendte et bilde av røntgenbildet.
"Vi er visst i samme båt, kompis."
"Absolutt ikke.
Du tok en Jackie Chan og ble enda kulere."
Han ble hinsides kul.
Jeg gled av en fortauskant som ei tante som så en fugl.
Det var sånn jeg falt.
Jeg falt på den pinligste måte.
Det rare var at da det skjedde,
var jeg 23 i hodet og i fornektelse:
"Jeg vrikket bare ankelen. Jeg kjører hjem. Det går fint."
På veien hjem blir det vondere: "Dette kan faktisk være alvorlig."
Jeg kommer hjem. Jeg klarer knapt å gå ut av bilen.
Jeg halter over gata til huset mitt.
Det gjør veldig vondt, og så stopper en bil.
To kvinner sitter i bilen, og føreren ruller ned vinduet og spør:
"Går det bra?"
"Å, jeg har vrikket ankelen. Jeg bor her. Jeg går inn
og legger på litt is." Og så, og dette plager meg,
sa hun: "Vel, ikke gi opp."
Noe som… Vent.
Hva? Herregud!
Hva slags ansiktsuttrykk hadde jeg?
"Han har tenkt å ta sitt eget liv. Stopp bilen. Hei, ikke gi opp.
Her er en sang med Peter Gabriel og Kate Bush.
La oss høre på denne."
Kanskje det var bare fjeset mitt etter nedstengingen og pandemien.
Det er sånn det er nå, for jeg takla ikke nedstengingen i det hele tatt.
Jeg gjorde en elendig nedstenging. Jeg planla en flott en.
Jeg planla en fantastisk… Husker dere da alt stengte ned?
Måtte holde deg hjemme, og du husket alle de gangene du sa:
"Om jeg bare fikk én måned fri, kunne jeg fått orden i sysakene.
Fått livet på plass. Bare én måned fri."
Jeg planla en flott nedstenging. Gjennomførte tidenes verste.
Herregud, for ei liste jeg lagde.
Lista vi alle lagde. Lagde vi samme liste? Å, ja da.
Alle de fine bøkene dere skulle lese. Alle ferdighetene dere skulle lære.
Vi gleda oss sånn til å jobbe med oss selv.
Hadde jeg faktisk fulgt lista mi,
hadde det stått en annen mann foran dere nå.
Han hadde vært 13 kilo lettere.
Snakket flytende italiensk.
Dere ville ha funnet en håndlagd bringebær-mandelterte
på setet deres. På hvert eneste sete.
Jeg ville ha håndmalt melet i morges.
Dere ville ha spist den av en origami-tallerken.
Etterpå ville tallerkenen forvandla seg til en frosk. Herregud!
Alle planene jeg hadde!
Jeg gjorde ikke noe av det.
Jeg spiste Doritos til frokost og så Deadwood to ganger, alle episodene.
Så den.
Så den ferdig.
Tilbake til første episode. Spill av.
Det var alt jeg gjorde.
Jeg ble galere enn en låve full av klovnekjønnshår.
Det var det jeg gjorde under nedstengingen.
Og dere, når jeg…
Når jeg sier "galere enn en låve full av klovnekjønnshår",
skammer jeg ikke kink. Jeg dømmer ikke.
Klovner har like mye rett til å ha et variert og eksperimentelt
og spennende sexliv.
Jeg sier at kilden til galskapen ikke er klovnekjønnshårene.
Det er tanken på det, og så oppfølgingen:
"Jeg skal fylle denne låven…
Jeg vil bare at det skal være klart.
At kilden til galskapen er låven.
Ikke låven full av kjønnshår.
Det var det å fylle låven…
Hør her, hvis du…
Fyller du en låve med klovnekjønnshår, kan du krysse av boksen for "gal".
Men denne personen tenkte: "Jeg legger hindringer i min vei.
Jeg skal bare samle inn kjønns…"
Det er umulig å vite. Klovnekjønnshår ser ikke annerledes ut.
Det er ikke oransje. Ikke regnbuefarga.
Jo, hos noen, men det er… Det er mange…
Det fins…
Det fins mange ikke-klovnekjønnshår som er oransje og regnbuefarga.
Det er ikke det jeg sier. Det jeg sier, er at det ikke er mulig
at… Ok, det jeg prøver å si…
Vent. Faen.
Hvis du…
Hvis du tusler omkring,
ser en låve, åpner de store dørene og ser en vegg av kjønnshår,
tenker du: "En galning streifer visst rundt på landsbygda."
Hvis noen sa:
"Det er bare klovnekjønnshår." "Å! Vi må ringe nasjonalgarden."
Vent nå litt. Hva?
Det kan ikke bevises.
Ok, vent. Du kan gjøre dette: Hver gang du samler inn,
ikke…
Ikke en klump, det er ekkelt.
Ikke en klump med… Nei.
Klump er for ekkelt.
Dott? Nei.
Dott er for folkelig. Det er den andre…
Hvis Cracker Barrel åpnet en BDSM-butikk,
hadde den hett Dottens hus. Det ville den hett.
Den ville nok ligget vegg-i-vegg med Cracker Barrel. Du går inn,
spiser en god frokost og sier: "Vent litt, jeg må innom Dottens hus.
Betal. Jeg møter deg utenfor."
Dottens…
Dottens hus
Vi har brystklyper og glidemiddel til mus
Vi har…
floggere og paddles og dildoer. Å, fy!
Og et tårn av buttplugger som rager opp i sky.
Si at kusegrisen Petunia sendte deg.
Nøff. Greit.
En håndfull klovnekjønnshår. Det er ikke-kjønnsspesifikt.
Hver gang du samler inn en håndfull klovnekjønnshår,
tar du et polaroidbilde. Du går ned på kne.
Legger kjønnshårene i posen din.
Må ta det i full lengde. Må få med hele klovnen.
Han eller hun må ha på seg parykken, sminken…
Holder opp dagens avis, så det ikke er noen tvil.
Så lager du hull i bildet med en hullemaskin,
trer et bånd gjennom hullet,
binder den andre enden av båndet til håndfullen med kjønnshår,
kaster den inn på låven… Hver håndfull kjønnshår er gjort rede for.
Sånn. Slik beviser du…
Faen, nei. Det kan du ikke.
Vet dere hvorfor? Det funker ikke, for da kan noen si:
"Teknisk sett fylte du ikke låven med kjønnshår, for båndet i bildet tok…"
Nei, det må være full tillit til den som snakker
og full tillit til lytteren.
Når du sier… La meg forklare hva det er som skjer nå.
Vi starter dette settet.
La oss ta en reise sammen.
Jeg begynte ganske sterkt. Tror jeg.
Jeg tror jeg har vunnet tilliten deres, men dere burde ikke…
Ikke ennå.
Hør her. Det jeg har gjort, komediemessig,
kreativt, er at jeg har åpna låvedørene. Og dere ser en vegg av kjønnshår.
Ja, imponerende, men dere gjør rett i å si: "Vet du hva?
Jeg vedder på at veggen av kjønnshår er halvannen centimeter tjukk.
Bak er et stort stykke kryssfiner, og resten av låven er tom.
Jeg har blitt lurt så…" Dere gjør rett i å tenke det.
Som komiker inviterer jeg dere…
Jeg vil at dere skal løpe så hardt dere kan
inn i veggen av kjønnshår,
og så vil jeg at dere skal kjempe dere fram
helt til enden av låven
til dere er innhyllet av kjønnshår.
Skjønner? Og når hånda treffer den innerste veggen,
tenker dere: "Jeg har møtt en hedersmann."
Det er det jeg ønsker for oss.
Ikke meg, ikke dere, oss. Alle sammen.
Det er det jeg vil.
Det var sånt jeg skrev under nedstengingen.
Jeg hadde vært våken i åtte dager i strekk…
Fem om morgenen, og det jævla polaroidkameraet funker ikke!
For pokker!
Jeg kjøpte en trampoline.
Ikke en svær hage-sak, en av de små som er til trening.
Ja. En minitrampoline.
Den kalles "rebounder". Fantastisk.
Du hopper opp og ned, får lymfesystemet i gang.
"Sånn, ja. Ut, inn. Framover, tilbake. Gå på ski."
Bra trening.
Kjøpte den i begynnelsen av pandemien.
"Jeg skal holde meg i form. Jeg har en rebounder."
Den kom ut av esken uten et støvfnugg.
Jeg var så spent. Jeg kunne føle hvor spent rebounderen var.
"Jeg skal utgjøre en forskjell i dette huset.
Jeg hører hjemme her. Jeg skal gjøre ting bedre."
"Det stemmer, lille rebounder. Vil du gå inn?
Vil du inn på treningsrommet? Ja, vi har et treningsrom.
Det er et rom med en ellipsemaskin."
Jeg tar ham med inn. Han er så spent.
Jeg setter ham ned. "Ses i morgen, lille rebounder." "Ja."
Vi så begge bort på ellipsemaskinen.
Opp mot veggen.
En haug med klær oppå.
Full av støv.
Og jeg kjente at hjertet til rebounderen ble knust.
Jeg kunne føle smerten hans.
Det føltes som en nyutdannet politibetjent.
"Gi meg det verste området i byen. Jeg skal snu skuta!
Jeg har lært progressivt politiarbeid, oppsøkende virksomhet.
Jeg skal skape endring."
Kommer på jobb første dag, termos med grønn te,
en liten keto-lunsj, så spent.
"Hvem sitter ved denne pulten?"
Den gamle drapsetterforskeren.
Har åtte kulehull i seg.
Elleve stomiposer.
Tar morgenens sjuende røyk.
Det er ellipsemaskinen.
Ser på nybegynner-rebounderen:
"Du kommer til å lære, småen.
Tror du ikke jeg hadde drømmer da jeg kom hit?
Jeg var best!
Du kan strømme filmer på meg, TV-programmer, fjellprogrammer, alt!
Jeg skulle endre dette tjukkas-huset.
Han som nettopp slapp deg av, steg opp på meg dag én.
Søtt treningsantrekk.
En liten iPhone. Hadde lasta ned en haug med podkaster.
En tenker!
Han stiger opp på meg, strekker de små, feite låra,
pumper dem opp og ned.
Trodde han skulle gjennomføre.
Kom seg ikke forbi den første matleveringstjenesten.
Hoppet av meg.
Gikk og sjekka meldinger på dass.
Kom aldri tilbake.
Han kommer i morgen. Iført det lille treningsantrekket sitt.
Har nok lagt inn en liten spilleliste på iPhonen sin.
Ja.
Han er generasjon X, har runda 50. Blir nok nyveiv fra tidlig 80-tall.
Det er sånn han skal bli tynn. Nostalgi.
Han hopper opp på deg,
begynner å hoppe opp og ned som en gibbon full av drops.
Hva hører han på først? Det kan jeg si med en gang.
'Our lips are sealed' med the Go-Go's. Det blir første sang.
Og du blir så glad. 'Han kommer til å kjøre en hel time!'
Han klarer seg ikke forbi broen.
Idet Jane Weaver begynner å synge 'Hush my darling',
hopper han av deg. Sjekker meldinger på dass.
Han kommer aldri tilbake.
Kvel all glede du har inni deg, og ingenting vil såre deg igjen."
Nå pitcha jeg den tristeste Pixar-filmen i…
Hvis de lager en film med Safdie-brødrene, må dette bli filmen.
Harvey Keitel er ellipsemaskinen.
Timothée Chalamet er rebounderen.
Og Frances McDormand er den halvt oppblåste treningsballen.
Ble faen meg sprø under nedstengingen.
Jeg gikk i kjelleren
samme dag som kona og dattera mi. Alle gikk i gærne-kjelleren samtidig.
Det var på en ukedag.
Alle var i huset, holdt oss hjemme.
Yter vår skjerv. Stans spredninga.
Dattera mi er på kjøkkenet, og plutselig sier hun:
"Hei, det er en rar fyr i hagen vår."
Hva faen? Jeg løp ut på kjøkkenet. "Hva?"
Så ut. "Jeg ser ingen. Så du noen?"
"En rar fyr gikk gjennom hagen vår og rundt på baksiden. Han er der nå."
"Å, faen!"
Vi har kameraer over hele eiendommen.
Jeg har en app på telefonen. Du kan se det kameraet ser.
Jeg venter på… Jeg skal gå og konfrontere ham.
Jeg vil bare vite hva jeg har med å gjøre. Jeg vet ikke hva som er der.
Hva om det er en hippie som vil spille hacky-sack?
"Jeg skal spille med deg."
Kan være en galning med en bøtte med kylling på pikken og sverd.
Jeg vet ikke hva som er der. Jeg vil bare være klar.
Men kameraene lastes ikke opp, og jeg venter. Pokker.
Og så presser kona mi seg fram,
uten et ord,
og strener over plenen bak huset.
Hun har på seg en hvit sommerkjole som blafrer i vinden, barbeint.
Og holder i et rosa aluminiumsballtre.
Det stråler seriøs Manson-jente-energi fra henne.
Se på den sexy hippiejenta jeg vil knulle og bli drept av. Jippi.
Så,
hun…
Det tar meg et øyeblikk å skjønne hva hun gjør før jeg tramper etter henne
i flippflopper, men hun har rundet hjørnet
og er allerede på fyren.
Jeg hører at hun skriker til ham:
"Hvem faen er du? Kom deg ut av hagen min, for faen!
Jeg skal mose deg."
Så…
Jeg…
kom rundt hjørnet.
Hun står i posisjon.
Som Uma i Kill Bill, er hun klar.
Fyren hun kjefter på,
ser litt pjuskete ut, ikke gal, ikke hjemløs, holder i en mobil.
Ser litt rar ut, bare, og hun skriker og kjefter:
"Hva i helvete gjør du her?"
Nå skal jeg stoppe fortellingen og fortelle hva som faktisk skjedde.
Det var noe galt med klimaanlegget vårt. Jeg…
Jeg ringte leverandøren vår
og sa: "Kan du sende noen som kan fikse klimaanlegget vårt?"
Uten å si ifra,
ga han denne fyren adressen vår og sendte ham til huset.
Så ja, enorm misforståelse.
Nå kjefter kona mi på ham, og hun er faen meg…
rene Valkyrie Blaze.
Hun skriker av full hals: "Hvem i helvete er du?"
Til hans vanære,
når en valkyrie med flammende øyne,
med en vaginafarget metallbit i hånda,
truer med å drepe en,
svarer man i korte påstandssetninger.
Denne fyren sa: "Hvem er man, egentlig? Altså…
Hver dag var… Å, hjulet i himmelen…"
For pokker.
Nå holder hun balltreet med begge hender. Hun er klar til å slå til fyren.
Så ser han på meg, og når han ser på meg,
blir han redd.
Han prøver å si: "Jeg heter Michael. Steve sendte meg hit for å finne ut…"
Kona mi sier: "Herregud, han sa ikke noe til oss.
Jeg ringer ham nå med det samme.
Dette ble helt feil. Enn om du drar…"
Fyren var mer enn villig til å dra.
Han tenkte sikkert: "Den stakkars jævelen. Herregud.
Har sikkert bra sex, men…"
Mange sier: "Det var ikke særlig mandig av deg.
Lot kona… Gud vet hva som kunne ha skjedd!"
Jeg hevder det motsatte.
Jeg mener at timingen og plasseringen vår
gjorde oss til en mer effektiv innbruddsavskrekking.
Husker dere at han ikke ble redd da hun skrek til ham?
Han bare: "Jeg…" Vet dere hvorfor? Han klarte ikke å ta inn det han så.
Nydelig valkyrie, vaginafarget metall, skriking. Altfor mye.
Klarte ikke å ta det inn.
Og energien hun utstrålte var sexheks fra det ytre rom i ferd med å drepe deg.
Kunne ikke ta det inn.
Vet dere hva han kunne ta inn?
Meg.
Halvannen meter bak henne, for energien jeg utstrålte, var:
"Jeg kan ikke gjøre noe når hun blir sånn.
Jeg prøvde å få henne til å oppsøke mentalsykehuset.
Hun sa hun ville tenne på huset.
Hun har drept så mange Amazon-bud.
Jeg kan ikke grave flere hull i ørkenen. Vær så snill, løp!"
Jeg poserer for skjermsparerbildene til Netflix…
Hva om jeg gjorde… Hva om de…
Hva om jeg bruker… Her skal dere se hva jeg skal gjøre. Se.
Hør her. Det er…
Det er ikke med i showet, men hvis du ser på Netflix
og det kommer opp som neste, tenker du: "Det må vi se på. Hva faen er dette?"
Jeg er vaksinert og boostet.
Det er jeg. Takk. Det burde ikke…
Takk. Men…
Det… Hør her.
Det er også trist at det får applaus.
Er det ikke?
Å få applaus fordi du tar deg av helsa di?
Det er som: "Jeg tørker meg når jeg driter. Takk…" Nei.
Folkens.
Nei.
Jeg er ingen helt.
Det er tømmerhoggerne som kutter ned trærne…
De er heltene.
Jeg antar det er en tømmerhugger her.
Eller en entusiastisk tørker.
Jeg fikk vaksinen rett etter at den kom.
Umiddelbart. Jeg snek ikke i køen. Jeg brukte ikke privilegiet mitt, men…
Jeg brukte innsideinformasjon,
og jeg har dårlig samvittighet for det. Sånn gjorde jeg det.
Da vaksinen kom ut, ringte en venn som bor i Riverside.
Han sa: "Jeg vet ikke om jeg burde fortelle deg dette,
men jeg bor i MAGA-land, og der er det ingen som vil ta vaksinen.
På apoteket sitter det ei dame ved et bord.
Hun spør alle som kommer inn. Ingen vil ha den.
De kaster kasser med denne greia.
Hvis du kommer hit, får du en dose.
Trenger ikke time engang." Så jeg dro dit.
Jeg går inn. Der sitter damen.
"Jeg skulle gjerne hatt en vaksine?"
Hun sa: "Mener du det?"
Hun hadde ingen… Hun hadde ikke flere Tolkien-romaner hun kunne lese.
"Ja. La meg gjøre alt i stand. Gå og stå der borte."
Vennen min hadde rett. Alle som kom inn:
"Vil du ha en vaksine?" "Nei, takk."
Og en fyr ga henne en…
"Ja! Nei, takk.
Bra forsøk, dypstat. Jeg tror jeg…
Jeg tror jeg skal holde meg sporingsfri for øyeblikket.
Vent litt. Ja. Jeg er på apoteket igjen.
De prøvde å prakke på meg en spor… Du ble borte.
Der er du. Ja, nei. Jeg har ikke dekning.
Ja. Jeg ringer deg senere."
Fikk dosen. Fikk andre dose, og så to boostere. Jeg har det bra.
I 1955
ble poliovaksinen tilgjengelig, i 1955.
Det var to år
før vi fikk satellitter. Det fantes ingen satellitter!
USA var reaksjonært, rasistisk, homofobt, kjønnsdiskriminerende,
og disse rasistiske køddene uten satellitter
sto i kø for å få den jævla vaksinen!
Hva faen?
"Gi meg den vaksinen. Jeg kan ikke styre vannkanoner fra en rullestol."
"Jeg kan ikke banke opp skeive fra en jernlunge! Gi meg vitenskap!
Hva er jeg, en huleboer?"
Nå er det år 2022,
som ikke høres ut som et virkelig år. Gjør det vel?
Høres det ikke oppfunnet ut?
Som om du ser på en billig sci-fi-film: "I år 2022…"
"Du bare finner på noen tall. Herregud! Hvem skrev dette?"
Det er 2022.
Vi har roboter på Mars.
De sender oss TikTok-videoer.
Halve befolkningen sier: "Den nålen har heksegift i seg.
Jeg bare sier det. Dere får ikke gi meg heksegift.
Hold trollmannssprøyta di unna meg. Jeg så videoen
som Mars-roboten sendte til verdenshjernen jeg har i lomma.
Men hold all den vitenskapen unna meg."
Hadde folk hatt den holdningen i 1955,
måtte myndighetene ha laget en opplysningsfilm,
med små, dansende tegneserie-sprøyter.
"Hvem må jeg suge for å kurere polio?"
Ja.
Sånn, ja, sprøytis. Fortell alle om fordelene dine.
"Fordelene mine? Beina dine funker. Er det fordel nok for deg?
Middelalderske idioter."
Det er en annen verden nå.
En annen verden. Ikke sant?
Cruiseskip? Dere vil aldri få se et cruiseskip igjen.
Barnebarna våre kommer ikke til å vite hva en buffé er.
Faen, covid forandret alt.
For det første er alle cruiseskip booket fram til 2026.
Folk kan ikke vente med å gå om bord på pestbåten og seile på det åpne hav.
La meg dø nær en vannsklie!
Bufféer vil komme tilbake,
og det med en underlig hevngreie over de liberale.
Hver buffé vil ha en agenda.
"Kom til kaptein Covids buffé, kun for alfahanner!
Er du en venstreorientert vattpikk som trenger å skjerme suppa di med glass,
eller kan du knulle kona di? Så kom til kaptein Covids…"
"Bevis at du ikke er vaksinert
og få et gratis fat med romtempererte kamskjell.
Det stemmer."
Jeg hørte på 70-tallsmusikk på kanal sju på vei hit.
Ja, på XM Sirius-satellittradioen min.
Liker du 70-tallsmusikk? Trykk på sju.
All 70-tallsmusikken du kan ønske deg.
Liker du 80-tallsmusikk? Trykk åtte.
80-tallet på åtte.
Liker du 90-tallsmusikk? Så trykk på ni!
Liker du 40-tallsmusikk?
Vel, da trykker du ikke på fire.
Du pleide det, 40-tallet på fire.
Nå, kanal 71.
'40s Junction.
Liker du musikk fra 50-tallet? Det er kanal 72.
'50s Gold.
Liker du 60-tallsmusikk? Syttitre, '60s Gold.
Hvorfor ble de tre kanalene flytta
til utkanten av XM Sirius-universet?
Jeg skal fortelle dere hvorfor. Lytterne deres dør.
40-, 50-, 60-tallet.
De lytterne dør som…
40-tallskanalen har fem lyttere igjen.
Tre veteraner fra andre verdenskrig og et par hipstere. Det er alt.
Det er alt som er igjen.
"Vet du hvem som er punkrock? Artie Shaw." Dra til helvete.
Vi kan le, men i løpet av vår levetid
vil 70-, 80- og 90-tallet fyke oppover i kanalene.
Sånn kan man spore hvordan generasjoner dør ut.
Etter hvor de plasserer stasjonene.
Gjør 70-, 80- og 90-tallet enkle.
Jeg håper at når de gjør det,
at de bruker litt tid på navnene,
slik de gjorde for 40-tallskanalen.
'40s Junction, togstasjon, stemningsfullt.
Jeg ser det for meg i tankene. Så ga de opp.
'50s Gold, '60s… Hva?
Hva med "Puddelskjørt og milkshake"?
"Patchouliolje og kjærlighetsperler", eller noe?
Gi 70-kanalen et navn som er betegnende for tiåret.
"Din mor og jeg skal skilles-radio."
Hva sier dere til det? Det er bra.
Jo da.
Ja.
"Digre stearinlys overalt-sanger."
80-tallet kan være "Trapper Keeper-sanger".
Og så kan 90-kanalen bare være…
Jeg vet ikke…
Det var Abra Moores "Four-Leaf Clover" på…
Hei. Bor du her i Denver, frue?
-Jeg bor i Colorado Springs. -Bor du i Colorado Springs?
Takk for at du tok turen hit.
Hva… Godt det ble avklart. Det var ikke noe problem.
Det var ikke noe problem. Alt i orden.
Jobber du i Colorado Springs?
-Med hva da? -Jeg er lege.
Er du lege? Herregud, Brainiac.
Hva slags medisin praktiserer du?
Jeg er barnenevrolog.
Barnenevrolog. Du store min!
Du…
Du tjener samfunnet. Du hjelper barn.
Du har en positiv jobb, som du har en positiv holdning til.
Dette er drepen for komedie. Jeg må droppe deg nå med en gang.
Det er ikke noe her.
Jeg må snakke med en meth-produsent eller noen som er skilt.
"Jeg hjelper barn med å overleve." Greit.
Faen.
Er du sammen med henne? Er dere sammen? Er dette mannen?
-Ektemannen. -Hva gjør du, sir?
-Jeg er advokat. -Er du advokat?
Endelig.
Noe ondt.
Om det er en sånn positiv, fri rettshjelp-greie,
skal jeg faen meg… Hva slags jus praktiserer du?
Jeg anklager ungdomsseksualforbrytere.
Du anklager ungdomsseksualforbrytere.
Vel…
Når du sier ungdomsseksualforbrytere,
mener du folk som begår sexforbrytelser mot ungdommer,
eller ungdommer som er sexforbrytere?
Ungdommer som er sexforbrytere.
Må være forsiktig med ordene.
Og når du sier… Hva skjer når de får…
Hva er dette? Jeg må…
Det funka å sette seg ned for den ene gangen.
Jeg gjør ikke resten av showet… Så hva gjør du?
Hva driver jeg med?
Du anklager ungdomsseksualforbrytere.
Ok.
Og du er en nevrologisk barnelege.
Så hvis hjernen til en ungdom ikke funker ordentlig, fikser du den.
Og de du ikke kan fikse, sperrer han inne.
Er det sånn dere…
Ser man det. Der har vi det neste Marvel-teamet.
Så…
Det var søtt og mørkt samtidig.
Det er sjeldent.
Som ei goth-jente som holder en kattunge.
Hva med deg? Bor du her i Denver? Gjør du det? Hva gjør du i Denver?
Jeg jobber i en bar og er student.
Du jobber i en bar, og du er student.
Å, en Tom Hanks-film fra 1980-tallet.
Så hva studerer du akkurat nå?
Cybersikkerhet.
Om dagen patruljerer han internett.
Om kvelden lager han Slippery Nipples for sekretærer, ikke sant?
Så du er bartender. Er målet å jobbe innen cybersikkerhet? Så klart.
-Ja. -Og bartenderjobben betaler regningene.
Betaler studiene.
Hva er det skumleste du har lært til nå
når det gjelder cybersikkerhet? Hvor nær er vi et stort hackerangrep
der minibankene plutselig ikke fungerer,
og alle pornosøkene våre havner på nettet? Når skjer det?
-Bortimot ingenting er privat. -Ingenting er privat.
Det vet alle. Det er ikke…
Herregud, har du noen gang… Da du vokste opp,
var det en drittsekk som mobba deg, var en skikkelig kødd,
og nå som du lærer deg cybersikkerhet,
kan du grave i livet til denne personen
og bare ødelegge det hvis du vil?
Har du noen gang vært frista?
-Ganske ofte. -Å!
Har du søkt på navnene til gamle mobbere og sånt?
Jeg har valgt å la være.
Du har valgt å la være.
Det er et advokatsvar. Hørte du det?
Fy søren.
Er dette kona eller kjæresten?
-Ja. -Hvilken?
-Kjæreste. -Kjæreste!
Og hva jobber du med?
-Jeg er lærer. -Du er lærer.
Hva… Takk.
Jøss.
Hvilke områder underviser du i?
Hjelper ungdom med å få tilgang til gratis studiepoeng.
Hjelper ungdom med å få tilgang til gratis studiepoeng. Kult.
Hjelper tatoveringen med å bryte isen, får dem til å tenke: "Hun er grei."
-Det hjelper sikkert. -Ja.
Lar du tatoveringen syns?
-Eller må du gå med lange ermer? -Jeg viser alt.
Du viser alt, sitter der…
La oss skaffe deg noen studiepoeng mens du kikker på Gashleycrumb Tinies.
Hvor lenge har dere vært sammen?
-Tre år. -Tre eller fire år.
Tre eller fire år.
Litt av en cybersikkerhet…
Kom igjen, folkens.
Bor dere sammen?
Så fint!
Skal dere… Hun ser fantastisk ut i…
Og så kan han skaffe deg gratis kredittkort-greier og alt.
Kom an.
Dere er jo drømmeparet. Gjør det.
Kan ikke han bruke cybersikkerheten til å skaffe ungene studiepoeng?
Endre karakterene deres, få dem inn på Harvard.
Der har vi nok et team.
Jeg har to superhelt-team på første rad.
Hei, sir.
Shorts på første rad. Modig.
Du har mye mer selvtillit enn jeg noen gang kommer til å ha.
Bor du her i Denver?
-Ja. -Hva gjør du i Denver?
Jeg jobber i Boulder.
Du jobber i Boulder, bor i Denver, jobber i Boulder.
Hva jobber du med?
Jobber i matbutikk.
Jobber du i matbutikk?
Med det skjegget? Syns de det er greit?
-Jeg skal ikke spørre hvilken matbutikk. -Du finner nok ut av det.
Kan nok det. Vent litt. Hva er jobben din i matbutikken?
Jeg er sjef.
Du er sjef i butikken.
Styrer du hele butikken eller én avdeling?
Ja.
En del av den.
Brennevinsavdelingen? Hvilken del…
Du virker overrasket over å høre deg selv si at du jobber i en matbutikk.
Jeg jobber i en matbutikk!
Hvem er du her med? Er dette vennen din?
Der er vennen din, og hvor jobber du?
-Jeg jobber hjemmefra. -Jobber hjemmefra.
-Salg. -Salg.
-Jeg selger lyspærer. -Selger du lyspærer?
Spør du meg? Du ser ut som: "Jeg selger lys…"
Du svarer på spørsmålene mine som om jeg er drapsetterforsker.
"Jeg selger lyspærer?"
Du selger lyspærer hjemmefra.
Jeg er belysningsselger.
Du er belysningsselger, så du er hjemme.
Ringer du folk, eller snakker dere på nettet?
-På nettet. -På nettet.
-Og du prøver å selge dem lyspærer. -Ja.
Enkeltpersoner eller bedrifter?
-Begge deler. -Det er jævlig merkelig.
Jeg vet ikke hvordan…
Er du på Zoom med dem og sier: "Fort, slå på alle lys."
Ganske bedritent, hva? Jeg har en løsning for deg."
Ikke så langt unna.
Så interessant.
Dere to er herlige, og dere er ikke et superhelt-team. Beklager.
Det er… Jeg vet ikke hva dere er.
Det er en fyr som jobber i en Trader… Vet ikke helt hva han gjør der.
En annen fyr ringer folk på Zoom og selger lyspærer.
Jeg tror du har en rar OnlyFans. Du skjuler det bare.
Du selger ikke egentlig lyspærer.
-Det er DC-universet. -DC-universet. Veldig…
Jeg tar meg av nerdesakene, min venn.
Ikke prøv deg!
Det var en artig førsterad. Gi dem en applaus. Takk.
For en herlig flyt.
Lege, advokat, cybersikkerhet, lærer,
noe matbutikkgreier, lyspærer, kanskje. Jeg vet ikke.
Helt perfekt.
Noe som ikke holder seg med alderen, er woke. Gjør ikke det.
Jeg er woke, tror jeg.
Men en dag er jeg ikke det lenger, og ikke dere heller.
Vær woke. Ha et åpent sinn. Bare ikke bli selvtilfreds.
For det vil bite deg i ræva.
Alle som blir kansellert nå fordi de ikke er woke, var woke om noe.
De klarte ikke å holde tritt.
Framskrittet vil alltid overkjøre deg.
Jeg er pro-trans, pro-homoekteskap, homofile rettigheter og pro-abor…
Nei.
Det jeg sier, er at det kommer til å slå tilbake på meg en dag.
Gjør jeg stand-up når jeg er 70, kommer jeg til å nevne noe
jeg ikke klarer å holde tritt med: "Folk burde ikke knulle kloningene sine."
"Buu!" Så oppstår det en rar…
Men jeg er pro-trans.
"Faen ta deg, kloninghater!"
Nei, jeg er progressiv!
#Stanskloninghatet. Så må jeg…
Så insisterer jeg.
"I min tid runka du ikke i et prøverør
og knulla det som kom ut av det! Beklager om det gjør meg til skurk!"
Buu!
Forresten, det er sånn du vet… Hvis du er en undertrykt minoritet
eller tilhører en gruppe som pleide å bli tyna,
vet du at du har klart det
når streite, hvite folk spør om spøk er greit.
Da vet du… Transsamfunnet slo virkelig igjennom
fordi hvite plutselig begynte å spørre: "Er dette greit?
Fungerer denne vitsen?"
Vet du.
Men uansett, det betyr at i framtida vil streite hvite være en minoritet.
Da må de ha drittsekker som: "Jeg har en vits
om en streit, hvit fyr, og jeg lar ham bowle. Er det greit?
Dere bowler, ikke sant? Det er ikke støtende?
Han hører på Limp Bizkit ironisk, ok?
Det er ironisk. Jeg gjør det ironisk."
Dæven. De siste seks årene. Herregud.
Jeg fikk panikk i 2016 og alle de påfølgende årene:
"Hva faen er det som foregår? Går Amerika under?"
Nei. Vet dere hva?
Det gjør ikke det. Det er ille akkurat nå, men det som skjer, skal skje akkurat nå.
Vet dere hva 2016 var?
Det var sekstiåtternes siste raserianfall.
Det var det det var.
Sekstiåtternes
siste raserianfall.
Hver gang en generasjon blir gammel,
får de panikk fordi døden er skummel og ekkel,
og så plasserer de en dust i Det hvite hus før de dør.
Dette har skjedd før. Den største generasjonen…
Den største generasjonen, herregud, kjempa mot nazistene,
redda verden fra tyranni, kom tilbake, bygde forstedene,
oppdro sekstiåtterne, og så begynte de å bli gamle.
Håret ble grått, pikken fungerte ikke lenger,
hemorroider og hysterektomier.
De fikk panikk. Dette er på slutten av 70-tallet.
Punk, de vet ikke hva som foregår. "Faen ta dette.
Plasser den gamle western-skuespilleren i Det hvite hus. Faen ta.
Jeg var her, for pokker!"
Så vokste sekstiåtterne opp.
De var banebrytende når det gjaldt sex, rock and roll, opprør…
De eide ungdommen, og så ble de jævla gamle.
Håret ble grått og pikken sluttet å virke, hemorroider og hysterektomier,
jævla Gen X og Gen Z gjorde narr av dem på Twitter og TikTok.
All hiphop-musikken de ikke forstår.
"Herregud, jeg skal snart dø. Hva faen er det som skjer?
Plasser den rasistiske programlederen i Det hvite hus. Faen ta! Jeg var her!"
Jeg er generasjon X.
Vel, raserianfallet vårt kommer til å bli hinsides stygt.
Når vi begynner å bli gamle og pikken slutter å virke, håret blir…
Gud vet hvem vi plasserer i Det hvite hus.
Det blir Eddie Vedder eller Janeane Garofalo, en av de to.
Jeg vet ikke.
Hør her. Jeg digger de folka.
Janeane ville vært en skrekkelig president.
Jeg har kjent henne siden 90-tallet. Jeg elsker henne. Hun ville sagt det selv.
"Janeane, du burde bli president." "Ikke faen."
Herregud, vent litt. Det er sånn hun vinner.
Tenk på hvordan Gen X tenker. Det er akkurat holdningen vi trenger.
Perfekt.
"Nei, seriøst. Jeg gjør det ikke." Ja, vi vet det.
Hun driter i debattene. Kjører ikke valgkamp.
Hun kommer ikke til sin egen innsettelse.
Ja, det hadde vært topp.
Elsker henne enda mer. På banneret nederst på skjermen på CNN:
"Dag 312 av at presidenten ikke dukker opp."
Kryssklipp til henne på kafé. "Jeg sa jeg ikke ville stille."
Og så dør vi,
og vi får ikke se hva Gen Z plasserer i Det hvite hus.
President Logan Paul.
Jeg vet ik… Hør her. Jeg vet ikke.
President Joe Rogan.
Han ville… Folkens, hør på meg.
Jeg har kjent Joe siden 90-tallet.
Han er en fin fyr.
Han har spora helt av. Vet dere hvorfor? Fordi noen ga ham hundre millioner dollar.
Det ville drevet alle… Han takler det bedre enn jeg ville gjort.
Hvis jeg hadde en podkast om strikking
og noen ga meg hundre millioner, hadde jeg knulla garn på podkasten min!
Og Joe ville sagt: "Patton tørna fullstendig. Herregud."
Aldring er ikke ille om du ikke tar det personlig.
Det er nøkkelen.
Ta det som… Lat som om du er Jeff Goldblum i Fluen
og observerer alle disse rare… "Å du store!"
Skaff deg en skinninnbundet notisbok. Ta notater, sent på kvelden…
Prompene mine lukter gamle bøker.
Men jeg spiser ikke gamle bøker. Dette krever nærmere undersøkelse.
Dag 17. Det tar lengre tid å slutte å tisse enn å tisse.
Det skjer oss alle.
Jeg skal avslutte med historien om et annet sammenbrudd jeg hadde.
Foten, alt sammen. Alt smuldrer opp. Men vet dere hva?
Vi lever på 2000-tallet. Det går bra. Ha alltid det i mente.
I november i fjor måtte jeg opereres litt, ok?
Jeg skal fortelle historien. Jeg skal bruke pent språk
så den ikke blir skremmende. For det er den.
Jeg skulle ha et inngrep, den typen som,
la meg si det sånn,
menn i min alder som sitter mye, gjerne må ha.
Skjønner?
Jeg er bekymret. Fortsatt covid. Hva om jeg får en infeksjon?
Men jeg glemte at jeg lever på 2000-tallet.
Jeg har så mange fordeler i pluss-kolonnen.
På operasjonsdagen tilkalte jeg en bil med telefonen min.
Bilen kom. Fyren hadde munnbind. Jeg hadde munnbind.
Ren bil, kjørte meg til sykehuset.
Doktoren møtte meg, viste meg alle renslighetsprotokollene.
Han sa: "Inngrepet er forbedret.
Det tar bare en time. Du kan dra hjem i dag."
Han ga meg narkose. Jeg våkner en time senere.
"Dette gikk fint.
Her er noen nye smertestillende midler som vil hjelpe deg.
Du vil ikke føle noe.
Ta fram telefonen og tilkall en annen bil. Du lever på 2000-tallet."
Det gjorde jeg, og bilen kjørte meg hjem.
Og hjemme hadde jeg et apparat der jeg fra luften kunne påkalle filmer,
bøker, TV-serier, musikk for å bli underholdt mens jeg ble frisk.
2000-tallet.
Da jeg forlot sykehuset,
sa legen:
"Det er en viss kroppsfunksjon
som du er vant til å gjøre hver dag.
De nærmeste dagene kommer du ikke til å gjøre det.
Og så, etter tre eller fire dager,
vil du plutselig
gjøre det.
Men første gang du gjør det, vil det gjøre deg.
Det er ingen skam i det.
Det kommer til å skje.
Gå og bli frisk i fred."
Jeg drar hjem.
Den første dagen ser jeg filmer. Leser bøker på iPaden.
Jeg legger meg.
Ingenting skjer.
Dag to: ser filmer, leser bøker på iPaden, legger meg.
Ingenting skjer.
Dag tre:
ser filmer, leser bøker på iPaden,
legger meg.
Halv fire om morgenen.
Det skjer.
Men jeg våkner mens det skjer og kjenner at det kommer.
Jeg ligger et halvt sekund foran.
Du store, det blir ikke katastrofe. Jeg hopper ut av senga.
Alt er i orden. Jeg krysser soverommet.
Jeg går inn på badet. Jeg er tre meter fra doen.
Jeg klarer det.
Bang! Nei.
Jeg hadde klart å ta av meg undertøy og joggebukser.
Noe som gjorde ting ti ganger verre,
for nå…
Det rene badegulvet vårt med hvite fliser
var
pynta til høsten. Hva sier dere til det?
Ja.
Gledelig thanksgiving. Så…
Jeg står der
og tenker: "Jeg har to valg. Jeg kan enten vaske meg, eller risikere
at kona mi kommer inn og ser katastrofen, noe hun ikke fortjener.
Så jeg tar andrevalget.
Jeg rydder opp alt først. Jeg henter en masse håndklær.
Jeg får tørket opp alt.
Jeg må ta av meg alle klærne,
skjorta også. Jeg hadde ødelagt skjorta mi.
Fysikk.
Så…
Jeg bærer alt sammen
ned til… Jeg er naken nå.
Går ned på kjøkkenet med denne ufyselige bunten,
tar posen ut av dunken, legger dette i posen.
Klokka fire om morgenen
må jeg gå til enden av oppkjørselen.
Der søppelkassene står.
Åpner den. Slipper posen.
Jeg bare står der.
Naken.
Klokka fire om morgenen, og jeg bare
så på månen…
For noen timer siden
levde jeg på 2000-tallet,
med tilgang til banebrytende teknologi, medisin, transport,
og nå, bare et par timer senere,
har jeg blitt avslørt som den nakne apen jeg alltid har vært.
Den nakne apen dekket av dritt
som fins i oss alle.
Og jeg opplevde et fredelig øyeblikk,
fordi det var så fælt,
og jeg tenkte: "Vet du hva, jeg er så langt unna
2000-tallet som jeg kan komme akkurat nå.
Jeg er faktisk nærmere neandertaler-forfedrene mine.
Det er noe underlig rensende ved dette,
og jeg følte det sånn i ti sekunder.
Det var da jeg husket at alle naboene har kameraer på dørene.
Så alle fikk julekortet sitt det året.
Tusen takk, Denver!
Takk!
Takk, alle sammen.
Takk!
Tekst: Sissel Drag