MELLANEUROPA
"SLAKTARNA VID SEKTION FEM" OFFRENS FAMILJER FÖRDÖMER VÅLDET
- Vad är det med honom? - Inget, han har bara fått lite lugnande.
Och när det slutar verka? Är han farlig?
- Det är ert problem nu. - Fan också.
Okej, ta in honom.
Raska på. Hon ska snart hålla tal.
- Vad heter ni nu igen, korpral? - Zubak.
Hårda vokaler. Det är som en uppstötning.
Vad heter ni i förnamn?
- Herbert. - Herbert?
Herbert Zubak. Det bara rullar av tungan!
Ursäkta röran. Jävla byggarbetare.
Jag skulle väl kunna skjuta allihop. Om du har några tips?
Hejsan, kära du.
Tänk inte på ammoniaklukten.
Vi sanerar för tredje gången på tre månader.
Ser det här ut som nåt jävla öppet hus? Gå ner till din grupp!
Den långa, läskiga kvinnan är Susan Goin, finansministern.
Den korte, lurvige mannen är dr Kershaw, kanslerns privata läkare.
Ta på honom jackan.
Fy tusan, en ploghäst. Den här lär inte klara sig veckan ut ens.
Då så, sitt ner.
Okej.
Hallå, där inne. Är ni med oss?
Det bör väl sägas att jag starkt motsatte mig valet av er.
Ni och ert skjutglada finger har satt oss i klistret rätt jävla rejält.
Men kanslern insisterade, så nu är ni här.
- Har han skrivit på allt, Agnes? - Ja, tidigare.
Bra. Bra.
Jaha, var ska vi börja?
Det får väl bli... fukten, eller?
- Förlåt? - Är ni snäll och lyssnar?
Hur mycket vet ni?
Hallå, hörs jag?
Jag vet bara att jag är förflyttad.
Okej.
Helvete.
Okej, det är så att vi har ett problem.
- Närmare bestämt sporer. - Sporer.
- Sporer? - Stachybotrys atra.
- Mykotoxiner. - Farliga allergener.
Kanslern upptäckte dem. Hon jobbade ju själv inom sjukvården en gång i tiden.
- Det är väldigt allvarligt. - Mycket.
Men vi har givetvis problemet under kontroll.
Javisst. Eller nej. Nej.
Nej, vi arbetar med att få problemet under kontroll.
Därav renoveringen. Vi river ut hela innanmätet-
och skrapar rent, och så vidare.
Ni förstår väl allvaret här, korpral Zubak?
Och ni begriper väl att problemet är verkligt för kanslern?
Är hon i fara?
Ja... I stor fara, ja.
Men det ordnar sig.
Ni ska få prata lite med kanslern. Redo?
- Nu? - Ja, nu.
Fint. Kom igen.
Andas aldrig i hennes riktning.
Håll er lugn.
Kräks inte.
Stig på.
Korpral Zubak, kanslern.
Ja. Tack, Susan.
Jag ber om ursäkt för säkerhetsåtgärderna.
- Är allt väl med er? - Ja, chefen.
Säkert? De kan vara överdrivet försiktiga för min räkning.
Tänk inte på de här människorna. De förbereder bara.
- Ni är från Westgate, sägs det. - Ja.
Sockerbetornas land. Makalöst vackert.
Inte direkt, chefen.
Och era föräldrar?
De är döda.
Mina också. - Lämna oss.
Sätt er.
Jag vill inte vara taktlös, men vet ni varför jag valde er till det här jobbet?
Nej.
Jag ville ha en av sektion fem-killarna.
Nej, bli inte förlägen.
Demonstranterna betedde sig som djur. Ni soldater reagerade bara.
Jag gjorde rätt i att skicka ner er i gruvan, vad mina kritiker än säger.
Det är inte snällt att kalla er "slaktare" på det viset.
Ingen fara, jag vet sanningen.
Ni har ett gott hjärta och förtjänar kärlek.
Tack, chefen.
Det är så märkligt. Det känns som om vi har träffats förr.
Det känns som déjà vu eller nåt.
Eller som om vi har träffats i en dröm.
Har vi det?
Det tror jag inte.
- Har de förklarat vad jobbet går ut på? - Nej.
Okej.
Det är lika bra.
Tro mig, så kallade "experter" vet ännu mindre än vanligt folk som vi. Stå.
Då så. Det här är en hygrometer. Den mäter luftfuktigheten.
Den hjälper er att tala om för mig om det finns mögel i närheten.
Ni måste följa med mig överallt och mäta. Är det förstått?
- Ja, jag tror det. - Bra.
Det känns som om vi är ämnade för varandra, inte sant?
Dags för er att gå.
Tack.
Korpralen...
Ett välvilligt sinne.
Ni måste sträva mot att ha ett välvilligt sinne.
Ja, jag ska försöka. Tack.
Ja.
Fint, det var väl allt.
Nej, nej, nej, absolut inte.
Ni måste avvärja alla försök till handkontakt med kanslern.
Förstår ni? Det är väldigt viktigt.
Nu hade ni allt en jävla tur, slaktarn.
Kom, så går vi.
Att sanera palatset kan ta flera år. Gud hjälpe oss.
Jaha, här har vi det. Ditt nya hem.
Du börjar i morgon bitti.
I kväll memorerar du planritningen och morgondagens schema.
Nån får hämta dina saker.
Har du några saker?
Hördu.
Jag har skött om den här soptippen hela mitt liv, så lorta inte ner.
Och köp nån bra fuktkräm-
för avfuktarna gör huden torrare än en mumies rövhål.
SES VI I MINA DRÖMMAR?
KANSLERN HÅLLER TAL TILL NATIONEN
För sju år sen i morgon-
besegrade vi kansler Edward Keplinger och hans radikala banditer-
i ett fritt och rättvist val.
Det är denna seger vi firar.
När jag tillträdde som er kansler var det med tungt hjärta.
Jag visste att det hårda slitet med att krossa den misslyckade staten-
skulle uppta all min tid-
och hindra mig från att stå vid er sida, med er hand i min.
Men en sak ska ni veta: Ni fyller mig med all kärlek jag nånsin kan behöva.
Så jag välsignar er alla.
Och jag välsignar vår kärlek. Alltid.
EUROPA
Hallå?
Upp och hoppa. Ni har 20 minuter på er.
Glad segerdag, slaktarn.
Glad segerdag, Herbie.
Sätt fart.
- Kan du planlösningen utantill nu? - Jag tror det.
Hon hatar tvekan.
Behöver du en karta, idiot? Stick iväg till din grupp.
Andning. Går hon förbi dig, så håll andan. Om hon talar till dig, så håll för munnen.
Knapra mintpastiller.
Om hon känner mögellukt säger du att du också känner den.
Hur gick det för henne?
Hon sa att korven såg ut som en babiankuk.
- Får kökspersonalen äta upp den? - Visst, bara inte vakterna ser.
- Hur är hennes humör? - Fem av tio.
- Och tio är bra? - Spelar det nån roll om det är en femma?
Ställ dig mot väggen här.
Seså.
Hördu. Det är busenkelt.
Du går med henne och mäter den relativa luftfuktigheten.
Vad betyder siffran här?
Den betyder "ställ inga frågor, och se skärpt ut".
Annars ryker du, som den förre.
Öppna dörren och gå framför mig.
- Hur går det? - Mycket bra, chefen.
Nej, käre du, med fukten?
Den är på 31 procent.
Först ska vi till växthuset och träffa mr Laskin, säkerhetschefen.
I dag får du dyka ner i en soppskål full med mask, känd som byråkratin.
Stålsätt dig.
Glad segerdag, kanslern.
41 procent.
Här kommer denna ljuvliga morgons underrättelseinformation.
Mina källor på planeringskontoret-
misstänker att finansminister Goins tålamod börjar tryta-
i väntan på att ni ska sluta koboltavtalet med USA.
Om ni skulle välja att sluta ett avtal-
har jag fått höra att amerikanerna kan kräva ytterligare garantier-
på grund av sektion fem och... otrevligheterna där.
Inom palatsets väggar skvallras det på nedervåningen om er aptit.
Och en liten påminnelse: Er make ska träffa Vogue i dag.
Jag utgår från att vi övervakar det?
Tack, då.
- Mår du bättre i dag? - Ja, chefen.
- Mer välvillig i sinnet? - Ja, jag tror det.
Var nånstans var vi egentligen i natt?
Förlåt?
Vad var det för plats vi möttes på?
I natt?
Ja, min kära. I vår dröm. Minns du inte?
Sockerbetor.
Ja, helt riktigt. Sockerbetor.
Visst var de ljuvliga?
Hon är på väg upp.
- Klänning? - Grön.
Det var ju typiskt.
Är ni rädd för lite färgat tyg? Ni är en riktig gnällspik, mr Schiff.
Är det så konstigt, då?
Hon har knappt kastat en blick åt mitt håll på flera månader.
Det ska ni vara glad för. Den högra handen får ta smällen.
Har ni lagt märke till hennes svalnande intresse för favoriten-
vår krympande BNP:s försvarare?
Avundsjuka bottnar i osäkerhet, mr Singer.
Ånej...
Då börjas det.
Det är som en hund med en miniräknare.
Visa henne in, då, slaktarn.
Mintpastiller, allihop. Korta andetag med stängd mun.
Glad segerdag, kanslern!
- Glad segerdag! - Glad segerdag.
Vi sätter igång direkt, tack.
De måste bli mer kortfattade, de här sammanfattningarna.
Hänförande.
Jag menar att blommorna är... hänförande.
Ja, då så. Texasfolket, alltså.
- BioCon. - Ja.
Vd:n Richard Kaiser kommer att sitta vid ert bord i kväll tillsammans med sin fru.
Och det vore ju strålande om vi kunde röra oss mot att ro koboltavtalet i hamn.
Du tycker att jag sölar.
- Är det så, Susan? - Nej, naturligtvis inte.
- Jo, det tycker du. Säg det rakt ut. - Som ni vet...
...har vi ett tvingande behov av investeringar-
och jag behöver väl inte påminna er om att ni helhjärtat stödde förslaget?
Jag kanske har tänkt om.
Går det bra, eller trampar jag dig på fossingarna?
Nej, men våra ekonomiska index stagnerar, så vi måste hitta nån annan...
Det handlar om hur jag framstår, som en hunsad jävla kvinna.
Nån som skänker gruvrättigheter till en främmande makt.
- Det ser för jävla svagt ut. - Jag håller med.
Vårt budskap har alltid varit att öka vårt nationella oberoende.
Att låta USA utnyttja våra resurser till sina Teslor och laptops-
visar ju knappast prov på det.
Med all respekt för mr Singers pr-expertis...
- ...så vill folket se tillväxt. - Jaså!
Och du vet förstås vad folket vill ha, Susan?
Kan du höra dem grymta ända bortifrån din herrgård?
Låt oss bortse från all formalia ett slag.
Det viktiga är att ju snabbare vi skriver på det här avtalet-
desto snabbare kan vi investera i våra högst prioriterade områden.
Som att göra det här palatset säkert.
Göra luften säker för er att andas.
Skydda er.
Ja.
Jo...
Vi får väl se vad som händer.
Framför. Framför, framför. Gå framför mig nu.
Inte för nära. Håll avstånd.
Här inne får man se upp. Se till att han håller tassarna borta.
Luftfuktighet.
21 procent.
Här har du.
En banal bukett på segerdagen.
Hör här, pappa.
Jag tänker inte skämmas för att jag firar den här dagen, om det är det du tänker.
Jag vet att du hatade fester, men det gör inte jag, så det så.
Alla flickor gillar en ursäkt för att få klä upp sig.
Folket älskar det. Ja, de älskar mig.
Mycket mer än de nånsin älskade dig.
Kanske var det därför som jag blev kansler-
och du aldrig ens kom i närheten.
Har du nånsin tänkt på det?
Ditt skrumpna gamla skal.
Du har fått fläckar.
Det var nytt.
Även solen har sina fläckar.
Hänger du med? Roligt.
Hejdlöst kul. Då så.
Är vi klara nu? Ja? Bra.
Kul, kul.
Andas in djupt igen.
Nej, det är värre den här veckan. Luftfuktigheten har ökat. Jag visste det.
- Försök slappna av. - Nej, jag visste det.
Jag kan inte slappna av när det är mögel överallt.
Ni vet ju att AAT-bristen som ni har ärvt av er far-
ökar risken för lungsjukdom markant.
- Men jag lovar er att vi gör allt... - Inte tillräckligt!
Jag känner ändå lukten av rutten luft i vartenda jävla rum!
- Mina tabletter! - Senare.
Före banketten.
Syrgas 90 procent, trycksatt.
Dra på ordentligt!
Vi är förstås mycket förtjusta i tidningen, och i USA.
Det har alltid funnits ett starkt band mellan oss.
Ja, verkligen.
Själv är jag fransman, men mitt hem är där Elena är.
Det gläder oss alltid att få gå ihop med våra Natovänner-
som älskar frihet lika mycket som vi.
- Just det, och på tal om frihet... - Absolut.
Enligt Amnesty bedriver er frus regering-
"intensiv fysisk och elektronisk övervakning av civilbefolkningen".
Lite svårsmält för en modeblaska, va?
Nej, men allvarligt, så tar vi spridning av desinformation på största allvar-
så i den meningen...
- Visst, men när det gäller...? - Men övervakning? Nej.
Absolut inte.
Men ni medger att det förekommer närgångna observationer?
Precis som i ert land. Men nej.
Verklig demokrati uppnås inte över en natt.
Och vi är närmare nu än nånsin förr.
Vad säger ni då om rapporterna om oroligheter i gruvorna?
Problemen vid sektion fem, ja. Det var en isolerad händelse-
vid en enskild koboltgruva, där det blev lite hätsk stämning.
Men om det går för sig-
vill jag gärna prata mer om min ideella förening för nationell poesi.
Med...
Får du dem att slåss, gubben?
- Ja. - Bra.
Kom in.
Huvudrätten till segerbanketten, ma'am.
Vi är klara. Tack.
Nej, nej, nej. Inte lax. Lax är eftergivet.
Nej, vi behöver rejäl mat. Kött, men inte vilt. Lamm...
Ja, nåt sånt. Ni löser det.
Oskar, sluta med det där.
Spring iväg med mamma nu, hjärtat. Och ta din epilepsimedicin.
Hur ser jag ut?
Perfekt.
Ännu en bankett.
Det är så tröttsamt.
Att klistra på sig en mask och le åt allas lögner.
Och sörpla consommé. Jag skulle vilja hälla den över deras jävla skallar.
Samma här, chefen.
- Skulle du vilja det? - Verkligen.
Du håller dig nära mig i kväll, eller hur?
Håll koll på luftfuktigheten och skydda mig mot deras smutsiga luft.
Jag gör allt ni vill.
Fint.
Bra där.
Duktig pojke.
Lägg av!
Du satte väl avfuktare under alla bord?
Ja, mein Führer.
- Hembesök senare, när pojken sover? - Inte i kväll.
- För mycket städning. - Som du vill, kissen.
Sluta kalla mig det.
Hallå.
Ge henne siffran när hon kommer. Diskret.
Om hon bryter ihop eskorterar du henne ut i den där korridoren.
Där finns syrgasmaskiner. Men var jävligt diskret.
Okej.
Emil är den främste företagaren i vårt land, mr Kaiser.
Ni kan lita på honom.
Våra gruvors infrastruktur kommer snart att möta högsta industristandard.
Skulle mr Bartos kalla massakern vid sektion fem "högsta industristandard"?
Det där har förstorats upp. Det var några enstaka bråkstakar.
Tolv döda?
Vi behöver jobba på framtoningen här.
Kan vi undvika att Vita huset läser om mördade gruvarbetare i Washington Post?
Självklart.
Jaha, berätta.
- Varför gjorde ni det? - Va?
Det är ingen idé att dölja det för mig. Jag får reda på det tids nog.
Jag vet inte vad ni talar om.
En del menar att arbetarna vid sektion fem inte alls deltog i nåt upplopp.
De hade fått nog av den förgiftade luften och det smutsiga vattnet-
och höjde sina röster.
Då fick ni soldater panik och började skjuta.
Men jag undrar, jag...
Fick ni panik?
Eller njöt ni av det?
Mina segerrika vänner!
Dra er till minnes hur det var för sju år sen, med rötan i vår nations hjärta.
Vi var ett nedbrutet folk!
Och vi vet ju vem som bröt ner oss.
Den före detta kanslern Edward Keplinger.
Råttan!
Och hans rövarband av nymarxistiska tjuvar.
Han fick oss att känna hopplöshet.
Ända tills vi beskådade hennes ansikte.
Den unga läkaren från Rinnburg med de strålande ögonen.
Hon tog sin fars minimala parti och förvandlade det till ett monster.
Hon sopade banan med Keplinger!
Jagade hem honom till herrgården där han slickar sina sår än i dag.
Så gör mig sällskap, allihop. Våra nya amerikanska vänner också.
Vi skålar för Elena Vernham.
För kanslern!
Om ni lämnar mig
Då blir det nästan inget kvar av mig
Nej, ni får inte gå er väg
Underbart att se er alla, och ni ser helt makalösa ut.
Om ni lämnar mig
Då blir mitt hjärta tomt av saknaden
Ja, jag blir förkrossad.
Nej, ni får inte gå er väg
Nej! Bara stanna hos mig.
Det vill Nicky också. Min man, Nicholas Vernham, allihop.
Vår kärlek är
En sällsynt diamant
Hur ska vi kunna släppa den?
Hur ska det gå till? Ni är ju så viktiga för mig.
Nu har vi nått så långt Vi hör ihop
Ja, vi måste fortsätta för evigt.
Inte kan vi bryta upp så här?
När vi sovit ut, så ångrar vi
Allt som vi sa i dag
Lämna mig inte nu.
Tack ska ni ha. Tack så mycket!
Titta, vad gulligt.
Titta, Nicky. De står upp!
Gud, nu blir jag gråtfärdig.
- Jisses. - Vad fin du är.
- Lät det okej? - Underbart.
- Säkert? - Ja.
Andas djupt nu.
Strålande, kanslern.
- Tack, tack, Susan. Tack. - Fantastiskt.
Hej! Tack.
- Kära nån. Mr Kaiser. - Mrs Kaiser.
- Så trevligt. - Rör henne inte, sir.
Ursäkta mig. Ursäkta. Det...
Mycket trevligt att träffas, mr Kaiser.
Och er förtrollande fru mrs Kaiser.
Hejsan.
Så trevligt. Nu sätter vi oss.
- Luftfuktigheten är 40 procent. - Det räcker så. Tack.
- Luftfuktigheten? - Nej, det är bara ett dumt skämt.
- Borde vi ha tagit med oss regnkläder? - Nej.
Oj, jag beklagar, men min fru och jag äter inte kött. Bara fisk.
Ånej, ni får ursäkta personalens miss.
Hur träffades ni och kanslern?
Vi träffades på läkarutbildningen, i Paris.
Jag var gift och hade just fått barn, men Elena är väldigt bra på övertalning.
Det kan jag tänka mig.
Tyvärr åkte hon hem för att göra politisk karriär-
så jag gick tillbaka till min familj.
Sen tyckte hon att giftermål skulle vara bra för hennes kampanj-
så hon bad mig att fria, vilket jag gjorde.
Sen lämnade jag familjen i Paris för gott och har inte träffat dem sen dess.
Och nu är vi här, lyckliga i alla våra dagar.
Ja, vi älskar Paris.
Ursäkta mig ett ögonblick, är ni snälla.
Kan vi talas vid?
Gå hit, tack. Gå.
Kom igen. Såja. In där.
Titta på mig.
Är du nöjd nu? Va? Är du det?
Nu tycker de att jag är galen. Du har gett dem överhanden.
Jag är där ute helt ensam och kämpar för mitt land-
och nu har du förlöjligat mig inför amerikanerna.
Jag är inte löjlig!
Jag är så långt från löjlig man kan komma, din dumma jävel!
Förlåt.
Rikta vapnet mot dig själv nästa gång.
Stoppa in det i munnen, din oförskämda, jävla kossa.
Jaha... Vi borde prata.
- Men först äter vi, tycker jag. - Javisst.
Jag snackade lite med några av era medarbetare tidigare...
Men nu snackar ni inte med mina medarbetare, eller hur?
Ni snackar med mig.
Och jag har hört att ni spelar svårfångad.
Det är helt okej, men var är det skon klämmer?
Några missnöjda arbetare? Lite strul med maskinerna?
Det är småsaker.
Titta på vad vi är.
Vi är en ung centraleuropeisk republik som är redo för modern bolagsstyrning.
Vi är redo att växa med er.
Det här är det viktiga:
Vi älskar USA.
Vi älskar vår vänskap-
och vi vill inget hellre än att stärka banden mellan oss.
Vi har kobolten.
Ni betalar för dagbrotten och raffinaderierna.
Det är ett perfekt partnerskap.
Eller så kan ni hålla i Kinas kuk medan de pissar på era skor-
och håller er som gisslan i korrupta leveranskedjor.
Okej.
30 procents andel i gruvdriften, som överenskommet.
Fint.
Då kör vi.
Men jag skulle vilja ha en garanti på att vi kan komma upp till 51.
51 procent?
Och det är ju helt enligt praxis i den här typen av samarbeten.
Att komma upp i majoritetsinnehav.
Det är så det går till. Oroa er inte.
Förlåt, men bara så att jag förstår:
Om jag då skulle vilja göra nåt med vår kobolt-
så skulle jag vara tvungen att be er om lov?
Det blir inget problem.
Vi kommer att vara generösa.
Den ligger på 31.
Inte han.
Vänta här.
- Jag vill inte se honom igen. - Självklart, ma'am.
Agnes lyckades rädda skinnet på dig.
Jag skulle ha skickat dig som lejonmat till djurparken.
Du är inte längre kanslerns personliga vattenmätare.
Nu är du nattlig fuktvakt på residensvåningen.
- Vet du vad det betyder? - Nej.
Du ska vifta med din pryl i korridorerna här från midnatt till klockan sex-
och du får aldrig nånsin se kanslern igen.
Ha så kul, slaktarn.
Jag försökte hjälpa till.
Som du hjälpte till vid sektion fem.
Gå bara och dö.
Westgate-slödder.
Gå och dö.
Dö, dö, dö!
Din värdelösa biff.
Gå och dö.
Dö!
Fan, fan, fan, fan!
Det är ingen fara.
Det är... ingen fara.
Ja, jag vet.
Jag vet att du är rädd.
Vi kan vara rädda tillsammans.
Ja... Vi tar oss igenom det här ihop.
- Vad händer? - Vi har samma bakgrund, du och jag.
Därför ska vi hålla ihop, käre vän.
Chefen!
Dö, dö, dö!
Dö!
Jag andades in honom! Jag andades in honom!
Ut, ut, ut!
Jag kände hans andedräkt!
Ner i stolen.
- Jag andades in honom! - Ge mig dina händer.
Jag andades in honom!
Ut! Ut!
Hjälp mig. Hjälp mig!
Hjälp! Hjälp mig.
Fortsätt, fortsätt.
TVÅ VECKOR SENARE
Vad gör du här?
Det behövdes fler skrubbande händer i den stora mikrobjakten.
- Saknat mig, kissen? - Sluta kalla mig det.
Vad hör folk där ute?
Bara vad de statliga nyheterna talar om för dem.
Att kanslern njuter av en välförtjänt semester i bergen.
Visst, galenskapens berg.
Två veckor utan ett enda framträdande. Folk måste ana oråd.
- Hur är det med pojken? - Det är bra.
Han frågar hela tiden var hon är.
Var är hon egentligen?
Vem vet? Ingen har sett henne, utom...
Det här hjälper er kropp att kämpa.
Det är solroste. Min mor brukade koka det.
Det avskyr gift.
Sir?
Jag vill träffa henne.
Väntar hon er?
Jag är hennes man.
Väntar hon er?
Man väntar sig att ens make ska träda in i ett rum.
Det går bra, min kära.
Min kära.
Hej, Nicky.
Jag har saknat dig, Leni.
Minister Goin och dr Kershaw vill delge dig en kortsiktig plan.
Det kanske inte skadar att prata med dem.
Han har fått fläckar.
- Vad sa du? - Mer fläckar.
Har du sett det?
Vem har fått det, älskade?
Han. Där nere.
I ansiktet.
Men... det har ju gått ett år, älskade. Det är säkert normalt.
Nej.
Det är ju det smink är till för. Mina ögon ska inte behöva befläckas med fläckar.
Leni... Tror du inte att det är dags att släppa taget om honom?
Sluta.
Det har jag gjort. Sluta upp med det där.
Minns du vår första kväll på Rue Racine?
Du gick rakt ut i gatan och varenda bil stannade.
Du åt precis vad du ville. Jag föll pladask, där och då.
Och du var inte rädd för nånting.
Det är fortfarande du, älskling.
Jag har alltid varit den jag är nu.
Du såg det bara inte då.
Hälsa dem att vi träffas klockan tolv.
Ni ser kry ut, kanslern.
Vi hoppas att ni tillfrisknar snabbt. Det har varit chockartat.
- Mycket. - Fruktansvärda veckor.
Det som skedde var ofattbart.
En ren tillfällighet. Nån dåre.
En före detta gruvarbetare som gått över till byggbranschen, tydligen.
Väldigt sjuk i huvudet.
Men vi vidtar alla åtgärder för att se till att nåt sånt här aldrig sker igen.
Absolut inte. Aldrig igen.
Kanslern. Vi kan lika gärna gå rakt på sak.
Palatset i dess nuvarande skick är olämpligt som bostad för er.
- Det är otvetydigt. - Men vi har ett problem.
Vi kan inte riskera fler intrång...
- ...så renoveringen måste pausas. - Utan tvekan.
Men det innebär...
...att de toxiska ämnena som ni har upptäckt i väggarna blir kvar.
Ni blir instängd i en petriskål.
Så vi föreslår en sorts förflyttning ut på landet.
Med ert godkännande, förstås.
Medan ni tillfrisknar-
skulle ju vissa delar av statsapparaten behöva verka härifrån.
Därför skulle jag och viss utvald personal-
stanna kvar för att driva dessa.
Enbart de viktigaste sakerna, som att skriva under koboltavtalet.
Kanslern... Vi lyckades inte rädda er far från hans sjuka lungor.
Men det är inte för sent att rädda er.
Tack ska ni ha, bägge två.
Nu kan ni gå.
Vila ordentligt nu.
Sitt ner, korpralen.
Nej.
Kom hit och sätt er bredvid mig.
Vet ni varför ni är här?
Nej.
Ni är här för att ni är obetydlig, förstår ni?
Det är ingen förolämpning, utan bara ett faktum.
Ni är inte av betydelse.
Det betyder att jag kan lita på er, eller hur?
Ja, chefen.
Så ni är den ende-
som kan tala om för mig vad de obetydliga vill ha.
Se på mig.
Ni älskar mig, eller hur?
- Ja. - Kan ni säga det?
Jag älskar er.
Ja.
Om ni älskar mig... så var ärlig nu.
Vad skulle ni vilja hände härnäst?
Berätta.
Jag drömde om er i natt, och ni drömde om mig.
Ni sa åt mig att krossa dem, alla som försvagar er.
De har skurit pungen av oss, chefen.
Och nu skrattar de åt oss.
För att ni dansar för utländska pengar som en sjuk jävla cirkusbjörn.
Så säger alla där ute.
Ni hör det inte, men det är det de säger, tro mig.
USA behandlar oss som sin jävla koloni.
Vad gör de?
De pissar på oss, varenda dag.
De vill att ni ska misslyckas.
Det vill er finanshora också, och er grisfete doktor som säger att ni är sjuk.
Skulle ni vara sjuk? Skitsnack!
Nånting, javisst, nånting i det här huset håller på att ta död på er.
Men inte den här skiten. Inte den här skiten!
Det är de som gör det!
De vill att ni... Titta på mig.
De vill stuka er, för ni har nåt som de aldrig nånsin kommer att få.
En jävla dröm.
Jag skulle vilja slå in ansiktena på dem så jävla hårt.
Ett välvilligt sinne.
En, två, tre, fyra. Tumbrottning.
Brottas, brottas, brottas...
Nej, nej, nej! Vilken fuling!
Det där var en fuling. - Såg du, Nicky?
Vi kör igen. Se mig i ögonen. Nu ska jag vinna.
En, två, tre, fyra. Tumbrottning.
Brottas, brottas!
Jag vann! Okej, bäst av tre.
En, två, tre, fyra. Tumbrottning!
Nej, nej, nej. Din lille rackare!
Kära vänner.
För några veckor sen hade en av mina högst uppsatta ministrar-
samt nyckelpersoner i min omedelbara närhet-
gjort upp med en femtekolonnare med utländskt stöd-
för att mörda mig i sömnen.
Släpp mig! Släpp mig!
Det senaste året har dessa personer försvagat vår ekonomi-
vår regering och till och med mitt immunförsvar-
med hjälp av klåfingriga främmande makter.
I ljuset av detta utfärdar jag i dag en exekutiv order om att betala våra skulder-
avvisa amerikanska investerare-
och göra upp med vårt lands skadliga beroende av Nato.
Min make och jag är djupt rörda-
av all kärlek och allt stöd som har strömmat mot oss den här veckan.
Detta är vår sanna folkanda.
Ni är vårt pulserande hjärta. Ni är alltings själ.
Ni är källan ur vilken jag hämtar styrkan att förgöra våra fiender.
Jag tänker inte låta er sugas ner i fördärvet och giftet-
som USA och dess allierade runtom i världen sprider.
I åratal har vi lidit medan de byggt upp världsordningen till deras avbild.
De har bistått korrupta regimer med oumbärligt stöd-
de har begått och understött massmord-
och fört sitt skurkaktiga kapitalistkrig i världens alla hörn.
De har sagt till oss andra:
"Spela med, rätta er i ledet, gör som vi säger och betala er andel."
Men nu är det nog.
Vi tänker inte längre vara delaktiga i deras våldsamma spel.
Vi tänker inte längre lida för deras girighet.
Det är hög tid att visa USA och världen vad vi går för.
Jag välsignar er alla, och jag välsignar vår kärlek, alltid.
Text: Hanna Måhl Åsberg Iyuno
Översättning: Hanna Mhl sberg