VIDURIO EUROPA
PENKTOS ZONOS MĖSININKAI Aukų šeimos smerkia smurtą
- Kas jam darosi? - Nieko.
Ką tik suleidom raminamųjų.
O kai jų poveikis praeis? Jis nepavojingas?
- Dabar tai jūsų bėda. - Velnias.
Gerai. Veskit jį vidun.
Greičiau. Ji tuoj sakys kalbą.
- Kokia tavo pavardė, kaprale? - Zubakas.
Užpakalinės eilės balsiai.
Gomuriniai.
Kuo tu vardu?
- Herbertas. - Herbertas.
Herbertas Zubakas. Lengvai tariasi.
Atleisk už netvarką.
Sumauti statybininkai.
Galėčiau juos sušaudyti. Nebent tu patarsi ką nors kita.
Sveika, brangute.
Dėl amoniako kvapo nesirūpink.
Patalpas dezinfekuoja jau trečią kartą per 3 mėnesius.
Tau čia ne atvirų durų diena.
Eik savo kolegų ieškoti į apačią.
Aukšta bauginanti moteris - finansų ministrė Siuzana Goin.
Žemas ir kailiuotas vyras - dr. Keršo, kanclerės asmeninis gydytojas.
Apvilkit jam marškinius.
Viešpatie. Jis - darbinis arklys.
Šitas neištvers nė savaitės.
Gerai. Sėskis.
Gerai.
Sveikas.
Tu mus girdi?
Turiu pasakyti, smarkiai prieštaravau, kad pasirinktų tave.
Tavo karštakošiškumas mums pridarė nemalonumų.
Bet kanclerė primygtinai prašė, ir štai tu čia.
- Jis juk viską pasirašė, Agnese? - Taip, anksčiau.
Gerai.
Ką gi. Nuo ko pradėti?
Ko gero, nuo drėgmės. Taip?
- Ką sakot? - Būk geras, paklausyk.
Ką žinai?
Atleisk. Tu mane girdi?
Žinau tik tiek, kad mane paskyrė čia.
Aišku.
Šūdas.
Reikalas tas, kad mes turim bėdą.
- O konkrečiai, sporas. - Sporas.
- Sporas? - Juodąjį pelėsį.
- Mikotoksinus. - Gan pavojingi alergenai.
Juos pastebėjo kanclerė.
Ji pati kadaise buvo terapeutė. Pamenat?
- Bet tai kelia rimtą susirūpinimą. - Labai rimtą.
Tačiau mes, suprantama, neleidžiam šiai problemai didėti.
Taip. Tiksliau, ne.
Ne. Mes aiškinamės, kaip neleisti šiai problemai didėti.
Dėl to renovuojam rūmus, išdraskom jų vidurius,
viską švariai išgremžiam ir t.t.
Tu juk supranti problemos rimtumą,
kaprale Zubakai?
Juk suvoki, kad ši problema kanclerei yra tikra?
Jai gresia pavojus?
Taip, gan didelis pavojus.
Bet mes su juo tvarkomės.
Tad pasišnekučiuosi su kanclere. Tu pasiruošęs?
- Dabar? - Dabar, taip.
Gerai. Tuomet eime.
Nekvėpuok į jos pusę.
Išlik ramus.
Nevemk.
Įeikit.
Kapralas Zubakas, ponia kanclere.
Taip.
Ačiū, Siuzana.
Atleiskit už saugumo priemones.
- Ar gerai jaučiatės? - Taip, vade.
Tikrai?
Dėl manęs darbuotojai būna per daug atsargūs.
Dėl šių žmonių nesirūpinkit. Jie ruošiasi filmuoti mano kalbą.
- Girdėjau, jūs iš Vestgeito. - Taip, vade.
Cukrinių runkelių kraštas. Stulbinanti vieta.
Nelabai, vade.
O jūsų tėvai?
Jie mirę.
Mano irgi mirę. Prašau mus palikti vienus.
Sėskitės.
Nenoriu pasirodyti netaktiška,
bet ar žinot, dėl ko šiam darbui pasirinkau jus?
Ne, vade.
Norėjau žmogaus iš Penktos zonos.
Ne. Nesigėdykit.
Protestuotojai elgėsi kaip gyvuliai.
O jūs, kareiviai, tik reagavot.
Buvau teisi jus pasiuntusi į tą kasyklą,
nepaisant to, ką sako mano kritikai.
Jie jus negražiai vadina. "Penktos zonos mėsininkais."
Bet viskas gerai. Aš žinau tiesą.
Širdy jūs geras žmogus, vertas meilės.
Ačiū, vade.
Žinot, kas labai keista? Man toks jausmas, kad mudu pažįstami.
Tarsi dežavu.
Arba kad susitikom sapne.
Ar susitikom?
Nemanau, vade.
Tai jums jau paaiškino, koks bus jūsų darbas?
Ne, vade.
Ką gi. Aišku.
Gal ir gerai, kad nepaaiškino.
Patikėkit, "specialistai" žino mažiau nei mes, paprasti neišmanėliai. Stokitės.
Gerai. Tai hidrometras. Jis matuoja oro drėgnumą.
Su jo pagalba man pasakysit, ar greta yra pelėsių.
Turėsit vaikščioti paskui mane ir matuoti oro drėgnumą. Ar suprantat?
- Taip, suprantu, vade. - Gerai.
Sakyčiau, kad mudu skirti vienas kitam. Jūs taip nemanot?
Dabar galit išeiti.
Ačiū, vade.
Ir kaprale...
Kilnus protas.
Jūs privalot siekti, kad jūsų protas būtų kilnus.
Gerai, pasistengsiu, vade.
Ačiū.
Taip.
Gerai. Šiam kartui viskas.
Ne. Mes čia rankų nespaudžiam.
Tiesą sakant, tu privalai visus įtikinti
nespausti rankos kanclerei.
Ar supranti?
Tai labai svarbu.
Tau baisiai pasisekė, mėsininke.
Eime.
Sako, kad rūmų išvalymas gali trukti kelis metus.
Tepadeda mums Dievas.
Ką gi. Atėjom.
Tavo naujieji namai.
Darbą pradėsi rytoj ryte.
Šįvakar mintinai išmoksi aukšto planą ir rytojaus tvarkaraštį.
Liepsim, kad atneštų tavo daiktus.
Tu turi daiktų?
Ei, tu.
Aš šia šlako krūva rūpinausi visą gyvenimą, tad nesuteršk jos.
Ir nusipirk drėkiklį,
nes dėl sausintuvų oda tampa kaip mumijos šikna.
PASIMATYSIM MANO SAPNUOSE?
KANCLERĖ NETRUKUS KREIPSIS Į TAUTĄ
Rytoj sukaks 7 metai,
kai nugalėjom kanclerį Edvardą Keplingerį ir jo radikalius banditus
laisvuose ir sąžininguose rinkimuose.
Šią pergalę ir švenčiame.
Kai tapau jūsų kanclere, tai padariau sunkia širdimi.
Žinojau, kad sunkus darbas griaunant žlugusią valstybę
atims visą mano laiką.
Ir man sukliudys būti šalia jūsų,
paimti jus už rankos.
Tačiau žinokit. Jūs mane pripildot meile, kokios man kada nors reikės.
Tad laiminu jus visus.
Ir laiminu mūsų meilę.
Visada.
EUROPA
Klausau.
Kelkis.
Tu turi 20 minučių.
Linkiu laimingos pergalės dienos, mėsininke.
Laimingos pergalės dienos, Herbi.
Eime.
- Ar įsiminei aukšto planą? - Manau, įsiminiau.
Ji nekenčia abejonių.
Tau reikia žemėlapio, kvaiša? Eik ieškoti savo brigados.
Kai ji eis pro tave, nekvėpuok. Jeigu ji į tave kreipsis, užsidenk burną.
Čiulpk mėtinukus.
Jei ji užuos pelėsius, sakyk jai, kad ir tu juos užuodi.
Kaip jai sekėsi?
Ji pasakė, kad dešrelė primena paviano pimpalą.
Ar ją gali suvalgyti virėjai?
Tegu valgo. Tik nerodyk sargybai.
Kokia jos nuotaika?
Dešimties balų sistemoj - penki.
Kai dešimt balų - gera?
Argi svarbu, jeigu jos nuotaikos balas - penki?
Ateik. Atsistok prie šios sienos.
Greičiau.
Ei.
Darbas labai paprastas.
Vaikščiosi su ja ir matuosi santykinę drėgmę.
Ką reiškia šis skaičius?
Jis reiškia "neuždavinėk klausimų ir dailiai atrodyk.
Antraip baigsi kaip ankstesnis."
Atidaryk duris ir eik priekyje.
- Kokia padėtis? - Labai gera, vade.
Ne, branguti. Klausiu apie drėgmę.
31 proc.
Pirmiausia į šiltnamį pas poną Laskiną. Jis - saugumo tarnybos vadovas.
Šiandien tu susidursi su sriubine sliekų,
žinoma kaip biurokratija.
Pasiruošk.
Laimingos pergalės dienos, ponia.
41 proc.
Štai mūsų žvalgybos duomenys šį puikų rytą.
Mano šaltiniai planavimo biure
įtaria, kad finansų ministrės Goin kantrybė baigia išsekti
belaukiant, kol užbaigsit partnerystės su JAV susitarimą dėl kobalto.
Jei nuspręsit sudaryti tą susitarimą,
man pranešė, kad amerikiečiams reikės papildomų garantijų
dėl nutikimo Penktoj zonoj nederamumo.
Dabar žvalgybos duomenys iš rūmų.
Apačioj aptarinėja jūsų apetitą.
Beje, primenu,
kad jūsų vyras šiandien duoda interviu žurnalui "Vogue".
Spėju, reikėtų jį stebėti.
Ponia.
Ar šiandien geriau jautiesi?
Taip, vade.
Ar tavo protas kilnesnis?
Taip, ko gero.
Įdomu, kur mudu buvom praeitį naktį.
Kaip sakot?
Kur buvo ta vieta, kur susipažinom?
Praeitą naktį?
Taip, mano meile. Mūsų sapne.
Tu nepameni?
Cukriniai runkeliai.
Taip, teisingai.
Cukriniai runkeliai.
Jie buvo malonūs. Juk taip?
Ji ateina.
Su kokios spalvos suknele?
Žalios.
Žalios ir reikėjo tikėtis.
Jus gąsdina audinio dažai?
Jūs iš tiesų esat verkšlenanti pūtė, pone Šifai.
O ko tikitės?
Ji jau kelis mėnesius į mane nė nepažvelgė.
Laikykit save laimės kūdikiu.
Per nagus gauna dešinė ranka.
Ar pastebėjot, kaip ji vėsta nuo savo favoritės
Švenčiausiosios mažėjančio BVP Mergelės?
Pavydą kelia nepasitikėjimas savimi, pone Singeri.
Vaje.
Prasideda.
Lyg šuo su skaičiuotuvu.
Įleisk ją, mėsininke.
Visi čiulpkit mėtinukus. Kvėpuokit negiliai, būkit užsičiaupę.
Laimingos pergalės dienos, ponia.
Eikim iš karto prie reikalo.
Šie pasitarimai turi būti trumpesni.
Žavinga.
Turiu galvoj, gėlės žavingos.
Gerai. Taip.
Taigi. Teksasiečiai.
- Bendrovė "BioCon". - Taip.
Bendrovės vadovas Ričardas Kaizeris šįvakar sėdės prie jūsų stalo
su savo žmona.
Ir kaip žinot,
būtų idealu, jeigu galėtume užbaigti kobalto susitarimo sudarymą.
Jūs manot, kad aš vilkinu sudarymą.
- Ar taip, Siuzana? - Ne, ponia. Žinoma, nemanom.
- Jūs taip manot. Pasakykit atvirai. - Kaip žinot, ponia,
mums žūtbūt reikia investicijų.
Nėra reikalo jums priminti, kad jūs pilnai palaikėt šį susitarimą.
Gal aš persigalvojau?
Tu nieko prieš? Ar tave nuliūdinau?
Ne, bet prastėjant mūsų ekonominiams rodikliams turim rasti kitų...
Tai tik požiūrio reikalas. Pvz., mane galima laikyti sumauta išlaikoma meiluže.
Jei kobalto kasybos teises suteiksim užsienio valstybei,
- atrodysim silpni. - Sutinku, ponia.
Visą laiką siuntėm žinią apie didesnį nacionalinį ekonominį savarankiškumą.
O leisti amerikiečiams naudoti mūsų išteklius tesloms ir kompiuteriams...
Kažin ar to norim?
- Su visa pagarba p. - Singerio patirčiai komunikacijų srityje,
žmonės nori augimo.
O tu žinai, ko nori žmonės, Siuzana?
Tu iš savo užmiesčio namo girdi, kaip jie niurna?
Ponia, atidėkim į šalį faktus ir skaičius.
Svarbiausia tai, kad kuo greičiau užbaigsim šį sandorį,
tuo greičiau galėsim investuoti į mūsų svarbiausius prioritetus.
Pvz., užtikrinti šių rūmų saugumą.
Užtikrinti oro aplink jus saugumą.
Užtikrinti jūsų saugumą.
Taip.
Ką gi.
Pažiūrėkim, kas nutiks.
Į priekį. Dabar eik priekyje.
Ne per arti. Laikykis atstumo.
Čia būk atsargus.
Pasirūpink, kad jis nieko neliestų.
Kokia drėgmė?
Dvidešimt vienas procentas.
Štai.
DŽOZEFAS PITERIS VERNHAMAS
Banalios gėlės pergalės dienai.
Klausyk, tėti,
nesijausiu kvailai už tai, kad švenčiu pergalę,
jei jau taip galvoji.
Tu vakarėlių negalėjai pakęsti, o aš juos mėgstu.
Be to, visoms mergaitėms norisi dingsties pasipuošti.
Žmonėms tai labai patinka.
Taip, jie mane myli.
Daug labiau, nei kada nors mylėjo tave.
Taip. Ko gero, mane dėl to ir išrinko kanclere,
o tu neturėjai jokios vilties būti juo išrinktas.
Ar kada nors apie tai pagalvojai?
Kvailas senas kevalas.
Pas tave atsirado dėmių.
Tai nauja.
Leopardas keičia savo dėmes.
Supratai pokštą? Labai juokinga.
Plyštu iš juoko. Ką gi.
Viskas? Jau baigėm? Taip?
Gerai.
Laimingos pergalės dienos.
Prašau dar kartą giliai įkvėpti.
Šią savaitę man blogiau.
Drėgmės vėl daugiau. Aš tai žinojau.
- Pasistenkit atsipalaiduoti. - Aš žinojau.
Kaip galiu atsipalaiduoti, kai aplink pilna pelėsių?
Ponia, kaip žinot,
dėl AAT stokos, kurią paveldėjot iš savo tėvo,
jums kyla didelis pavojus susirgti plaučių liga.
Bet užtikrinu, kad darom viską...
Darot nepakankamai.
Aš dar užuodžiu puvėsiu kvapą visuose kambariuose.
- Duokit mano piliules. - Ne dabar.
Jas gausit prieš pokylį.
Deguonis - 90 proc., suslėgtas.
Paleiskit stipresnę srovę!
Mums labai patinka jūsų žurnalas ir Amerika.
Mūsų ryšys visą laiką buvo labai stiprus.
Tikrai taip.
Aš - prancūzas, nors mano namai ten, kur yra Elena.
Bet mes visuomet džiaugiamės partneryste su NATO draugais,
kurie, kaip ir mes, myli laisvę.
- Taip. Ar galim pakalbėti apie laisvę? - Žinoma.
Pasak "Amnesty International", jūsų žmonos vyriausybė vykdo
"intensyvų privačių asmenų fizinį ir elektroninį sekimą."
Ar ne per sudėtinga tema mados žurnalui?
Ne, tai tiesa.
Mes labai rimtai žiūrim į klaidingos informacijos skleidimą,
todėl šia prasme...
- Taip, bet kalbant?... - Bet kad sekam žmones? Ne.
Dieve, ne.
Tačiau pripažįstat, kad vykdomas kruopštus stebėjimas.
Kaip ir jūsų šalyje.
Tačiau ne.
Tikra demokratija neatsiranda per naktį.
Šiuo metu esam taip arti demokratijos kaip niekada anksčiau.
O kaip dėl pranešimų apie neramumus kasyklose?
Ak, taip. Nelaimė Penktoj zonoj.
Tai buvo pavienis incidentas.
Vienoj kobalto kasykloj žmonės šiek tiek pasikarščiavo.
Bet jei jūs nieko prieš,
norėčiau, kad grįžtume prie mano nacionalinės poezijos NVO,
kuri su...
Ar tu juos verti kautis, branguti?
- Taip. - Gerai.
Įeikit.
Pirmasis patiekalas vakarienei pergalės proga, ponia.
Užteks. Ačiū.
Ne, jokios lašišos. Lašiša - nuolanki.
Ne, mums reikia smarkaus maisto.
Mėsos, bet ne sumedžiotų žvėrių. Ėrienos.
Taip. Ko nors. Jūs sugalvosit.
Oskarai, nustok taip daryti.
Eik su savo motina, angeliuk, ir išgerk vaistų nuo epilepsijos.
Kaip atrodau?
Tobulai.
Dar vienas pokylis.
Tai vargina.
Apsimetinėti dėl tų svečių. Šypsotis iš jų melo.
Šliurpti daržovių sultinį. Norėtųsi jį išpilti jiems ant galvos.
Man irgi norėtųsi, vade.
- Tu to norėtum? - Labai, vade.
Šįvakar nesitrauksi nuo manęs. Taip?
Kontroliuosi drėgmę ir neprileisi prie manęs jų bjauraus oro. Taip?
Padarysiu viską, ko norėsit.
Gerai.
Tu - geras žmogus.
Geras berniukas.
Liaukis.
Tu po tais stalais juk pastatei oro sausintuvų?
Taip, mano fiureri.
Gal užsukti pas tave, kai berniukai užmigs?
Ne šįvakar, gydytojau.
Bus per daug valymo.
Kaip nori, katinėli.
Nustok mane taip vadinti.
Ei.
Kai ji atvyks, pasakyk jai, kokia drėgmė. Nepastebimai.
Jeigu jai prasidės priepuolis, nuvesk ją į tą koridorių.
Ten stovės deguonies aparatai, tik daryk tai nepastebimai.
Gerai.
Pone Kaizeri, Emilis - garsiausias mūsų šalies verslininkas.
Juo galit pasitikėti.
Mūsų kobalto šachtos infrastruktūra netrukus atitiks aukščiausius standartus.
- O žudynes 5-toj zonoj p. - Bartosas vadintų atitinkančias aukščiausius standartus?
Klausykit, tas reikalas buvo išpūstas.
Išmetėm kelis sugedusius obuolius.
Dvylika mirčių?
Gal galim pagerinti įvaizdį? Negalim leisti, kad Baltieji rūmai
skaitytų apie nužudytus šachtininkus laikrašty "Washington Post".
Žinoma.
Nagi, pasakok.
- Kodėl taip pasielgėt? - Ką?
Nuo manęs slėpti beprasmiška. Vis vien gan greitai išsiaiškinsiu.
Nesuprantu, apie ką jūs.
Kai kas sako, kad Penktoj zonoj kalnakasiai nė nekėlė riaušių.
Jiems įkyrėjo užnuodytas oras ir purvinas vanduo,
todėl jie pakėlė balsą.
O jūs, kareiviai, tiesiog supanikavot ir pradėjot į juos šaudyti.
Bet man įdomu.
Jūs supanikavot
ar mėgavotės?
Mano pergalę pasiekę draugai,
prisiminkime prieš 7 metus į mūsų šalies širdį įsimetusį puvinį.
Buvom palūžusi tauta.
Suprantama, mes žinom, kas mus palaužė.
Buvęs kancleris Edvardas Keplingeris.
Tas išdavikas.
Su savo politine neomarksistų vagių klika.
Per jį mes jautėmės praradę viltį.
Taip buvo, kol išvydom jos veidą.
Jaunos gydytojos iš Rinburgo su nuostabiomis akimis.
Tėvo įsteigtą mažytę partiją ji pavertė milžine.
Ji per rinkimus sutriuškino Keplingerį.
Jį išvarė į jo užmiesčio namą, kur jis iki šiol laižosi žaizdas.
Tad prašau pakelti taures. Prašau ir mūsų naujųjų draugų amerikiečių.
Išgerkim už Eleną Vernham.
Už kanclerę!
Už kanclerę.
Jei mane dabar paliksi,
iš manęs atimsi didžiausią mano dalį.
Ne, mielasis, prašau neišeiti.
Nuostabu jus visus matyti. Atrodot puikiai.
Jei dabar mane paliksi,
iš manęs atimsi mano širdį.
Tikrai. Mano širdis bus sudaužyta.
Ne, mielasis, prašau neišeiti.
Ne! Noriu, kad liktum!
To nori ir Nikis, mano vyras. Susipažinkit, Nikolas Vernhamas.
Tokią meilę kaip mūsų
rasti labai sunku.
Kaip mes ją paleidom?
Kaip galėjom ją paleisti? Tu man toks brangus.
Mudu taip toli nuėjom, todėl negalim visko mesti.
Tikrai. Turim tęsti mūsų santykius amžinai.
Kaip galėjom juos šitaip užbaigti?
Kai išauš rytojus, ir mes abu gailėsimės...
To, ką šiandien pasakėm.
Nesugalvok manęs dabar palikti.
Ponios ir ponai, dėkoju. Labai ačiū.
Žiūrėk. Jie labai mieli.
Niki, žiūrėk, brangusis, jie stojasi.
Dieve, man regis, apsiverksiu.
- Vajetau. - Gražiai atrodai.
- Ar gerai padainavau? - Taip.
- Tikrai? - Garbės žodis.
Dabar giliai kvėpuokit.
Buvo nuostabu, ponia.
Ačiū. Dėkoju, Siuzana. Ačiū.
Buvo nuostabu.
Sveiki. Dėkoju.
- Vajetau, pone Kaizeri. - Ponia Kaizer.
- Malonu susipažinti. - Liesti negalima, pone.
Atleiskit. Tai...
Man labai malonu su jumis susipažinti, pone Kaizeri.
Ir su jūsų brangiąja žmona ponia Kaizer.
Sveiki.
Aš pakerėta. Prašau sėstis. Sėskimės.
- Drėgmė apie 40 proc. - Viskas. Labai ačiū.
- Drėgmė? - Ne.
Tai tik kvailas pokštas.
- Gal mums reikėjo pasiimti lietpalčius? - Ne.
Prašau atleisti. Mudu su žmona nevalgom mėsos.
Tik žuvį.
Prašau atleisti mūsų personalo klaidą.
Kaip susipažinot su kanclere?
Susipažinom medicinos mokykloj.
Paryžiuj.
Tuo metu turėjau žmoną ir kūdikį, bet Elena moka įtikinti.
Galiu įsivaizduoti.
Deja, ji grįžo namo daryti politinės karjeros.
Tad aš grįžau pas žmoną ir vaiką.
O tada ji pagalvojo, kad santuoka padėtų jos rinkimų kampanijai,
todėl manęs paprašė jai pasipiršti. Tą ir padariau.
Žmoną su vaiku palikau Paryžiuj ir daugiau jų nemačiau.
Ir štai mudu esam laimingai susituokę.
Mums labai patinka Paryžius.
Prašau man atleisti.
Ar galėtume pasikalbėti?
Prašau ateiti čia. Paeik ten.
Eik. Gerai. Atsistok prie sienos.
Prašau žiūrėti į mane.
Tu dabar patenkintas? Taip? Ar patenkintas?
Dabar mane laiko pamišėle.
Tu jiems atidavei visus svertus.
Aš ten vienut viena sukuosi kaip galiu, rūpinuosi savo šalimi,
o tu mane apkvailinai amerikiečių akivaizdoje.
Nesu kvaila.
Aš visiškai nekvaila, kvailas šikniau.
Atleiskit.
Kitą kartą savo pistoletą nukreipk į save.
Ir jo vamzdį susikišk į burną, nedėkingas kvaiša.
Ką gi. Mums reikėtų pasikalbėti.
- Bet sakyčiau, pirmiau pavalgykim. - Žinoma.
Anksčiau kalbėjau su keliais jūsiškiais, bet...
Dabar kalbat ne su maniškiais. Juk taip?
Dabar kalbat su manim.
Ir girdėjau, kad veikiat ryžtingai.
Man tinka. O kas jums kelia rūpestį?
Darbininkų neramumai?
Išklerusios mašinos?
Tai tik pastabos paraštėse.
Žiūrėkit į tai, kas esam.
Mes - jauna Vidurio Europos respublika,
pasirengusi priimti šiuolaikinį įmonių valdymą.
Mes pasiruošę augti su jumis.
Štai svarbi dalis.
Mes mylim Ameriką.
Mes mylim mūsų draugystę.
Ir nenorėtume nieko labiau, nei sutvirtinti šiuos ryšius.
Mes turim kobalto.
Jūs sumokat už kasyklas ir perdirbimo gamyklas.
Tai ideali partnerystė.
Arba galit laikyti Kinijos pimpalą, kol ji šlapinsis jums ant batų
ir laikys jus savo korumpuotų tiekimo linijų įkaitais.
Ką gi.
Trisdešimties procentų dalis kasybos leidimuose, kaip sutarėm.
Gerai.
Ką gi, tuomet sutarėm.
Bet norėčiau jūsų garantijų, kad ilgainiui gausim penkiasdešimt vieną.
51 procentą akcijų.
Tai, žinoma, būtų būtina pagal etiketą tokio pobūdžio sandoryje.
Įgyti kontrolinį akcijų paketą.
Taip daroma nuolat, nesijaudinkit.
Atleiskit. Noriu paklausti, kad būtų aišku.
Jei paskui norėčiau ką nors daryti su mūsų kobaltu,
turėčiau prašyti jūsų leidimo?
Tai nebus bėda.
Būsim labai sąžiningi.
Drėgmė - 31 proc.
Jis lieka už durų.
Lauk čia.
- Nebenoriu jo matyti. - Gerai, ponia.
Agnesei pavyko tave išlaikyti gyvą ir sveiką.
Aš jos vietoj liūtams į zoologijos sodą būčiau nusiuntusi šviežios mėsos.
Tu nebesi asmeninis kanclerės vandens ieškotojas.
Dabar tu - naktinis drėgmės sargybinis gyvenamajame aukšte.
- Ar supranti, ką tai reiškia? - Ne.
Tai reiškia, kad tuo daiktu mojuosi šiuose koridoriuose nuo vidurnakčio iki 6 ryto
ir kanclerės daugiau nepamatysi.
Mėgaukis, mėsininke.
Aš stengiausi padėti.
Kaip padėjai Penktoj zonoj.
Tiesiog nusižudyk.
Vestgeito šiukšlė.
Tiesiog nusižudyk.
Nusižudyk!
Niekam tikęs raumenų kalnas.
Tiesiog nusižudyk.
Nusižudyk.
Velnias!
Viskas gerai.
Taip, žinau.
Žinau, kad tau baisu.
Mums abiem gali būti baisu.
Taip, mes tai įveiksim kartu.
- Kas čia dedasi? - Mudu kilę iš to paties miesto.
Ir dėl to būsim neatskiriamais draugais, mano meile.
Vade!
Mirk!
Aš įkvėpiau jo iškvėpto oro!
Išeik, ore!
Įkvėpiau jo iškvėpto oro! Pajutau jo iškvėpimą.
Guldyk ją ant kėdės.
- Įkvėpiau jo iškvėpto oro! - Ištiesk rankas.
Įkvėpiau jo iškvėpto oro!
Ištraukit jį iš manęs!
Padėk man!
Padėk man.
Tęskit.
PO DVIEJŲ SAVAIČIŲ
Ką tu čia veiki?
Reikėjo daugiau pagalbininkų didžiojoj mikrobų medžioklėj.
Ar manęs pasiilgai, katinėli?
Nustok mane taip vadinti.
Ką girdi žmonės už rūmų?
Tik tai, ką jiems pasakoja valstybinės žinios.
Kad kanclerė mėgaujasi pelnytomis atostogomis kalnuose.
Taip, sumautos beprotybės kalnai.
Ji 2 savaites nesirodo viešai. Žmonės tikriausiai supranta, kad kažkas ne taip.
Kaip laikosi berniukas?
Gerai.
Vis klausinėja, kur ji.
O kur senutė?
Niekas nežino. Jos nieks nematė, išskyrus...
Šis nuoviras padės jūsų organizmui kovoti.
Jis saulėgrąžų. Tokį ruošdavo mano motina.
Saulėgrąžos nekenčia nuodų.
Pone.
Norėčiau su ja pasimatyti.
Ji jūsų laukia?
Aš jos vyras.
Ar ji jūsų laukia?
Žmona tikisi, kad jos vyras įeis į kambarį.
Įleisk jį, mano meile.
Mano meile.
Labas, Niki.
Aš tavęs pasiilgau, Leni.
Ministrė Goin ir dr. Keršo nori pasidalyti planu artimiausiam laikotarpiui.
Gal nepakenktų pasišnekučiuoti?
Pas jį atsirado dėmės.
Ką, brangioji?
Daugiau dėmių.
Tu matei?
Kas jų turi, mano meile?
Jis.
Apačioj.
Ant veido.
Juk praėjo jau metai, mano meile.
Neabejoju, kad tai normalu.
Ne.
Juk tam yra kosmetikos priemonės.
Aš neturėčiau pastebėti dėmių.
Leni, kaip manai, gal jau laikas apie jį nebegalvoti?
Liaukis.
Jau nebegalvoju. O tu baik tokias kalbas.
Ar pameni mūsų pirmą naktį Rasino gatvėj?
Tu išėjai tiesiai į gatvę, ir sustojo visos mašinos.
Valgei, ko širdis geidė. Aš buvau šalia.
Ir niekas tavęs negąsdino.
Tu ir dabar tokia, mano meile.
Tokia kaip dabar buvau visą laiką.
Tu manęs tiesiog dar nematei.
Pasakyk jiems, kad su jais susitiksiu vidurdienį.
Ponia kanclere, gerai atrodot.
Ir tikimės, kad greitai atgausit jėgas.
Tai buvo didelis sukrėtimas.
Tikrai taip.
Siaubingos kelios savaitės.
Tai, kas nutiko, neįsivaizduojama.
Atsitiktinumas. Kažkoks pamišėlis.
Išsiaiškinom, kad jis buvęs kobalto kalnakasys, dabar statybininkas.
Jis psichinis ligonis.
Tačiau ėmėmės visų priemonių,
kad užtikrintume, jog toks dalykas nepasikartotų.
Nieku gyvu.
Daugiau niekada.
Ponia, nėra prasmės vengti apie tai kalbėti.
Šiuo metu rūmai tiesiog netinka jums gyventi.
Duomenys nepaneigiami.
Bėda štai kokia.
Nebegalim leisti saugumo pažeidimų,
todėl rūmų renovavimą reikia atidėti.
Neabejotinai.
Tai reiškia...
Sienose jūsų aptiktas nuodingumas liktų.
Jūs įstrigtumėt Petri lėkštelėje.
Tai reiškia, kad jums reikėtų persikelti į užmiestį.
Jeigu jūs sutiksit.
Suprantama, kol atgausit jėgas,
kai kurias vyriausybės funkcijas reikės vykdyti čia.
Todėl aš ir atrinkti darbuotojai
liktume sostinėje prižiūrėti tų funkcijų.
Vykdytume tik esmines užduotis, pvz. sudarytume kobalto sutartį.
Ponia, neįstengėm apsaugoti jūsų tėvo nuo plaučių ligos.
Bet apsaugoti jus - dar ne vėlu.
Ačiū jums abiem.
Galite eiti.
Gerai pailsėkit, ponia.
Kaprale, sėsk.
Ne.
Ateik čia. Atsisėsk greta manęs.
Ar žinai, kodėl esi čia?
Ne.
Esi čia, nes tu - niekas. Ar supranti?
Tai sakau ne siekdama įžeisti, o tik pabrėždama faktą.
Tu nesi bet kas.
Tai reiškia, kad galiu tavim pasitikėti. Taip?
Taip, vade.
Tu vienintelis
gali man papasakoti, ko nori prastuomenė.
Žiūrėk į mane.
Tu mane myli. Juk taip?
- Taip. - Ar gali tai ištarti?
Aš jus myliu.
Taip.
Jei tu mane myli, pasakyk nuoširdžiai.
Kas, norėtum, kad nutiktų?
Sakyk.
Vakar jus sapnavau, o jūs sapnavot mane.
Jūs man liepėt sutriuškinti visus, kas jus daro silpna.
Vade, jie mums nupjovė kiaušus.
O dabar iš mūsų juokiasi.
Nes jūs šokat už užsienio valiutą kaip nesveika cirko meška.
Taip kalba visi už rūmų.
Jūs to negirdit, bet žmonės taip kalba. Patikėkit manim.
Amerika su mumis elgiasi kaip su savo kolonija.
Ir ką ji daro?
Ji visą dieną iš mūsų šaiposi.
Ji nori, kad jūs susimautumėt.
Kaip nori ir jūsų finansų kalė.
Kaip ir jūsų storas kaip kiaulė gydytojas, kuris jums sako, kad jūs sergat.
Ar jūs sergat? Skiedalai!
Taip, kažkas jums kenkia.
Kažkas šiame pastate jus marina.
Bet tikrai ne drėgmė.
Ne drėgmė.
Tai jie!
Jie nori, kad jūs... Žiūrėkit į mane.
Jie nori jus suluošinti,
nes jūs turit tai, ko jie niekad neturės.
Sumautą svajonę.
Norėčiau visam laikui sumalti jiems snukius.
Kilnus protas.
Vienas, du, trys, keturi. Skelbiu nykščių karą.
Kovok.
Ne! Tu naudoji taktiką!
Naudojai taktiką!
Niki, ar matei?
Pamėginkim dar kartą. Žiūrėk man į akis. Aš laimėsiu.
Vienas, du, trys, keturi. Skelbiu nykščių karą.
Kovok!
Nugalėjau!
Gerai. Trečią kartą.
Vienas, du, trys, keturi. Kovok.
Ne.
Tu siaubingas.
Mano draugai.
Prieš kelias savaites viena svarbiausių mano ministrių
kartu su pagrindiniais rūmų palydos nariais
susimokė su užsienio remiama penktąja kolona
mane nužudyti, kol miegojau.
Paleiskit mane!
Per pastaruosius metus šie asmenys susilpnino mūsų ekonomiką,
mūsų vyriausybę ir net mano imuninę sistemą.
Jiems padėjo į mūsų reikalus besikišantys užsienio režimai.
Todėl šiandien priimu vykdomąjį įsakymą sumokėti mūsų skolas,
atsisakyti JAV investuotojų
ir atjunkyti šią šalį nuo nesveiko priklausymo nuo NATO spenio.
Mudu su vyru giliai sujaudino
šią savaitę iš visos šalies plūstanti meilė ir palaikymas.
Tai - tikroji mūsų tautos dvasia.
Jūs - širdis.
Jūs esat visko siela.
Jūs - šaltinis,
iš kurio semiuosi jėgų naikinti mūsų priešus.
Neleisiu jūsų įsiurbti į Amerikos ir jos pakaitalų
visame pasaulyje smukimą ir toksiškumą.
Mes daug metų kentėjom,
kad jie galėtų sukurti pasaulio tvarką pagal savo paveikslą.
Jie teikė materialinę pagalbą korumpuotiems užsienio režimams,
vykdė ir kurstė masines žudynes,
vykdė savo korumpuotų kapitalistų karą
visuose planetos kampeliuose.
O mums, visiems likusiems, pasakė:
"Bendradarbiaukit, sėdėkit tiesiai, darykit, ką liepiam, ir susimokėkit."
Atėjo laikas pasakyti: "Gana."
Mes nebedalyvausim jų žiaurumuose.
Mes nebekentėsim už jų godumą.
Atėjo laikas Amerikai ir pasauliui parodyti, ko esam verti.
Laiminu jus visus. Ir laiminu mūsų meilę.
Vertė: Rolandas Škarubskis